ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2020 року 
м. Київ
справа № 820/5227/16
адміністративне провадження № К/9901/37036/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Стеценка С.Г.,
суддів: Бучик А.Ю.,  Рибачука А.І., 

розглянувши в письмовому провадженні у касаційному порядку адміністративну справу № 820/5227/16
за позовом Керівника Первомайської місцевої прокуратури Харківської області
до Первомайської районної державної адміністрації Харківської області,
треті особи: Державна інспекція сільського господарства в Харківській області, ОСОБА_1 
про   скасування розпорядження
за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2017 року (колегія у складі: головуючого судді Григорова А.М., суддів: Тацій Л.В., Лях О.П.)

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1. У вересні 2016 року Керівник Первомайської місцевої прокуратури Харківської області звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Первомайської районної державної адміністрації Харківської області, треті особи: Державна інспекція сільського господарства в Харківській області, ОСОБА_1 , в якому просив визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Первомайської районної державної адміністрації № 343 від 22.07.2016.
2. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав про те, що в ході вивчення правомірності використання земель сільськогосподарського призначення, розташованих на території Первомайського району Харківської області шляхом моніторингу розпоряджень голови Первомайської РДА, розміщених на офіційному веб-сайті (http://pervomaisk-rda.kh.gov.ua), на предмет їх відповідності вимогам чинного законодавства встановлено, що спірним розпорядженням незаконно та протиправно надано дозвіл ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок (нерозподілених земельних часток (паїв) за рахунок земель колективної власності реформованого Колективного сільськогосподарського підприємства «Більшовик» (далі - КСП «Більшовик») загальною орієнтовною площею 55,9 га, розташованих за межами населеного пункту на території Єфремівської сільської ради Первомайського району Харківської області та нормативної грошової оцінки цих земельних ділянок, з метою надання їх в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
3. Харківський окружний адміністративний суд постановою від 16 січня 2017 року адміністративний позов Керівника Первомайської місцевої прокуратури Харківської області задовольнив. Скасував розпорядження голови Первомайської районної державної адміністрації № 343 від 22.07.2016.
4. Харківський апеляційний адміністративний суд постановою від 04 квітня 2017 року скасував постанову Харківського окружного адміністративного суду від 16 січня 2017 року та прийняв нову постанову, якою у задоволенні позову відмовив.
5. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване розпорядження прийняте Первомайською районною державною адміністрацією за відсутності повноважень щодо розпорядження спірними земельними ділянками - невитребуваними земельними частками (паями), які перебувають у колективній власності та з порушенням процедури, встановленої Земельним кодексом України.
6. Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач при прийнятті оскаржуваного розпорядження від 22 липня 2016 року № 343 діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом України від 05 червня 2003 року № 899-IV «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)».
7. При цьому, розглядаючи вказану справу, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що даний спір є публічно-правовим і повинен вирішуватися в судах адміністративної юрисдикції.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
8.   21.06.2017 ОСОБА_2 (особа, яка не брала участі в розгляді цієї справи) звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2017 року, в якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанцій та залишити в силі постанову Харківського окружного адміністративного суду від 16 січня 2017 року.
9. На думку скаржниці, суд апеляційної інстанції порушив норми матеріального та процесуального права і не дослідив належним чином усі обставини справи, а тому судове рішення апеляційного суду є незаконним та підлягає скасуванню. Обґрунтовуючи касаційну скаргу, ОСОБА_2 зазначила, що вона є власницею сертифікату на право власності на земельну частку (пай) розміром 7,94 га на землях реформованого КСП «Більшовик» без визначення меж цієї частки в натурі, у зв`язку з чим вважає, що оскаржуване рішення порушує її права та інтереси на оформлення права власності на частку (пай) з цієї земельної ділянки.
ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
10.   Вищий адміністративний суд України ухвалою від 26 червня 2017 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 
11.   15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів». З цієї дати набула чинності нова редакція Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
12. Згідно з підпунктом 4 пункту 1 Перехідних положень КАС України, касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
13.   На виконання вимог підпункту 7 пункту 1 Перехідних положень справа була передана до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.
14. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 червня 2019 року, визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Стеценко С.Г., судді: Бучик А.Ю., Тацій Л.В., справу передано головуючому судді.
15. 17.06.2020 суддя Тацій Л.В. заявила самовідвід у справі з тих підстав, що вона брала участь при розгляді вказаної справи у складі колегії суддів у Харківському апеляційному адміністративному суді.
16. Ухвалою Верховного Суду від 17.06.2020 заяву судді Тацій Л.В. про самовідвід задоволено. Відведено суддю Тацій Л.В. від розгляду касаційної скарги ОСОБА_2 на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2017 року.
17. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.06.2020, на підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 18.06.2020 №1018/0/78-20 визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Стеценко С.Г., судді Бучик А.Ю., Рибачук А.І.
18.   Ухвалою Верховного Суду від 23.06.2020 справу призначено до касаційного розгляду в порядку письмового провадження з 24.06.2020.
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
19. ОСОБА_1 14.07.2016 звернувся до голови Первомайської районної державної адміністрації Харківської області з клопотанням, в якому просив з метою оформлення у тимчасове користування на умовах оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення за рахунок земель колективної власності реформованого      КСП «Більшовик» (нерозподілені земельні частки (паї)) орієнтовною загальною площею 55,9 га (земельні ділянки: 10,1 га; 1,8 га; 4,0 га; 7,1 га; 6,0 га; 6,0 га;      2,4 га; 4,5 га; 6.0 га; 8.0 га, які розташовані за межами населених пунктів на території Єфремівської сільської ради Первомайського району Харківської області, прошу надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в користування на умовах оренди для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
20. За результатами розгляду клопотання головою Первомайської районної державної адміністрації Харківської області 22.07.2016 прийнято розпорядження   «Про надання дозволу гр. ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок за рахунок земель колективної власності реформованого КСП   «Більшовик», розташованих за межами населеного пункту на території Єфремівської сільської ради Первомайського району Харківської області та їх нормативної грошової оцінки, з метою надання в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва».
21. Вказаним вище розпорядженням надано дозвіл гр. ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок за рахунок земель колективної власності реформованого КСП «Більшовик» (нерозподілених земельних часток (паїв) загальною орієнтовною площею 55,9 га (земельні ділянки площею 10,1 га; 1,8 га; 4,0 га; 7,1 га; 6,0 га; 6,0 га; 2,4 га; 4,5 га; 6,0 га; 8,0 га) (категорія земель, землі сільськогосподарського призначення, сільськогосподарські угіддя   пасовища), розташованих за межами населеного пункту на території Єфремівської сільської ради Первомайського району Харківської області та нормативної грошової оцінки цих земельних ділянок, з метою надання їх в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
22. Вважаючи вказане розпорядження протиправним, керівник Первомайської місцевої прокуратури Харківської області звернувся до суду з вищевказаним позовом за захистом порушених, на його думку, прав та інтересів держави.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
23. Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України (тут і далі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового оскарження.
24. За приписами п. 7 ч. 1 ст.   3 КАС України, суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.
25. Згідно з ч. 2 ст. 4 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
26. Пунктом 1 ч. 2 ст. 17 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.
27. Наведені норми узгоджуються з положеннями статей 2, 4 та 19 КАС України (у чинній редакції), якими визначено завдання та основні засади адміністративного судочинства, зміст публічно-правового спору та справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.
28. Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
29. Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.
30. Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
31. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
32. Як убачається з матеріалів справи, Керівник прокуратури звернувся до адміністративного суду з позовом про визнання протиправним та скасування розпорядження голови Первомайської РДА від 22 липня 2016 року № 343, яким ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок за рахунок земель колективної власності реформованого КСП «Більшовик» (нерозподілених земельних часток (паїв) загальною орієнтовною площею 111,4 га (земельні ділянки площею 7,0 га; 10,2 га; 15,1 га; 23,0 га; 19,0 га; 14,0 га; 8,0 га; 3,0 га; 12,1 га) (категорія земель - землі сільськогосподарського призначення, сільськогосподарські угіддя - пасовища), розташованих за межами населеного пункту на території Єфремівської сільської ради Первомайського району Харківської області, та нормативної грошової оцінки цих земельних ділянок, з метою надання їх в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
33. Крім того, ОСОБА_2 (особа, яка не брала участі у розгляді цієї справи в судах першої та апеляційної інстанцій та вважає, що її права та приватні інтереси на оформлення права власності на спірну земельну ділянку порушені оскаржуваним розпорядженням) подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2017 року.
34. Відповідно до ст. 7 Закону України від 14 лютого 1992 року № 2114-XII «Про колективне сільськогосподарське підприємство», об`єктами права колективної власності підприємства є земля, інші основні та оборотні засоби виробництва, грошові та майнові внески його членів, вироблена ними продукція, одержані доходи, майно, придбане на законних підставах. Об`єктами права власності підприємства є також частки у майні та прибутках міжгосподарських підприємств та об`єднань, учасником яких є підприємство.
35. Майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам. Суб`єктом права власності у підприємстві є підприємство як юридична особа, а його члени - у частині майна, яку вони одержують при виході з підприємства.
36. Отже, власниками нерозпайованих земельних ділянок є члени реформованого КСП «Більшовик», до яких входить і скаржниця - ОСОБА_2 
37. При цьому, розпорядження нерозпайованими землями колективної власності неможливе без прийняття відповідного рішення загальними зборами власників земельних часток (паїв) та їх спадкоємців, загальних зборів членів підприємства, зборів уповноваженого або створеного ними органу управління, якому передано окремі функції по господарському управлінню колективним майном.
38. Таким чином, виникнення спірних правовідносин у цій справі обумовлено порушенням особою, яка не залучена до участі у справі - ОСОБА_1 , цивільних (майнових) прав власників нерозпайованих земель, а саме: членів реформованого КСП «Більшовик», серед яких і скаржниця, на об`єкти нерухомого майна, що стало підставою для оскарження Керівником прокуратури та ОСОБА_2 спірного розпорядження.
39. Тобто, предметом цього спору є підставність і законність отримання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду за умови, коли такі земельні ділянки нерозпайовані та перебувають на праві спільної часткової власності членів реформованого КСП «Більшовик».
40. За таких обставин, Суд вважає, що без правової оцінки відносин між позивачем, третьою особою, ОСОБА_1 та іншими громадянами, які є співвласниками майнових паїв реорганізованого КСП «Більшовик», спір не може бути вирішено, а майнове право не може бути захищене ефективно.
41. Такі висновки суду узгоджуються з правовими висновками Верховного Суду, наведеними у постановах від 03 квітня 2019 року у справі № 802/4046/15-а та від 19 грудня 2019 року у справі № 820/5226/16.
42. Колегія суддів також наголошує, що звернення до суду має на меті захист прав особи від порушень з боку суб`єкта владних повноважень і не може використовуватися як засіб позбавлення іншої особи належних їй прав, навіть не безспірних, без пред`явлення позову саме до такої особи. Судовий захист прав одних осіб не може призводити до порушення прав інших.
43. Правом власності, згідно зі ст. 316 Цивільного кодексу України (далі -   ЦК України), є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
44. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
45. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом.
46. За змістом ч. 1 ст. 356 ЦК України, спільною частковою власністю є власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності.
47. Наведені вище обставини свідчать про приватноправовий, а не публічно-правовий характер спірних правовідносин.
48. Враховуючи ті обставини, що в цій справі основним є спір про право цивільне, позовні вимоги про визнання протиправним і скасування оскаржуваного розпорядження є похідними при вирішенні судом питання щодо правомірності набуття іншими фізичними особами цивільних прав на спірні земельні ділянки, що може впливати на майнові права та інтереси скаржниці та інших співвласників спірних зелених ділянок (учасників реформованого КСП «Більшовик»), а тому колегія суддів, незважаючи на участь у спорі суб`єкта владних повноважень, дійшла висновку, що заявлений спір не є публічно-правовим, а підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
49. Таким чином, у цій справі існує невирішений спір про право, тому подальше оспорювання правомірності набуття третіми особами цього права не може здійснюватися за правилами адміністративного судочинства у зв`язку з тим, що адміністративний суд позбавлений правових (законодавчих) можливостей установлювати (визнавати) належність права власності на об`єкт нерухомого майна. Такий спір з урахуванням суб`єктного складу учасників справи має вирішуватися судами за правилами цивільного судочинства.
50. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
51. За правилами п. 1 ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України (у редакції, чинній на час постановлення судами оскаржуваних рішень), суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.
52. Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 16 ЦК України, одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, (…), їхніх посадових і службових осіб.
53. Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, (…), якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (ч. 1 ст. 21 ЦК України).
54. Отже, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених неправомірними, на думку особи, рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.
55. Таким чином, предметом розгляду в цій справі є не стільки дії та рішення органу державної влади, як суб`єкта, наділеного владно-управлінськими функціями, скільки приватний інтерес позивача та ОСОБА_2 щодо набуття майнових прав на частину спірної земельної ділянки, що свідчить про приватноправовий, а не публічно-правовий характер спірних правовідносин.
56. З огляду на наведене та враховуючи суть спірних правовідносин, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду встановив помилковість висновків судів попередніх інстанцій, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів, оскільки має вирішуватися в порядку цивільного судочинства.
57. Подібний за змістом правовий висновок викладений, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року (справа № 727/10968/17), від 12 червня 2019 року (справа № 1903/944/12), від 11 вересня 2019 року (справа №815/742/14) тощо.
58. При цьому, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод   від 04 листопада 1950 року.
59.   За нормами частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
60.   Розгляд цієї справи за правилами адміністративного судочинства не відповідає принципу ефективного судочинства як важливому елементу верховенства права.
61.   Частиною другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
62. Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що здійснення правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів, спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
63.   Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
64.   Як зазначив Європейський суд з прав людини у пунктах 23, 24 та тексті свого рішення у справа "Сокуренко і Стригун проти України" (№ 29458/04 та № 29465/04) відповідно до прецедентної практики Суду термін "встановленим законом" у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод спрямований на гарантування того, "що судова гілка влади у демократичному суспільстві керується законом, що приймається парламентом"; фраза "встановленим законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність; термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів; вимога стосовно того, що суд має бути "встановленим законом" є однією з декількох вимог Конвенції та протоколів до неї і встановлює, що дії національних органів мають базуватись на внутрішньому праві; вся організаційна система судів, включаючи не тільки питання, які підпадають під юрисдикцію певних видів судів, але також встановлення окремих судів та визначення їх місцевої юрисдикції (Coeme and others v. Belgium № 32492/96).
65.   Європейський суд з прав людини у пункті 44 Рішення від 25 лютого 1993 року у справі "Доббертен проти Франції" зазначив, що частина перша статті 6 Конвенції змушує держав-учасниць організувати їх судову систему в такий спосіб, щоб кожен з їх судів і трибуналів виконував функції, притаманні відповідній судовій установі (Dobbertin v. France № 88/1991/340/413).
66. За змістом п. 5 ч. 1 ст. 349 КАС України, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю і закрити провадження у справі.
67. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
68. Частиною першою статті 354 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги.
69.   Беручи до уваги наведене та ураховуючи суть спірних правовідносин, правовий статус учасників справи, колегія суддів дійшла висновку, що цей спір не належить до юрисдикції адміністративних судів, а тому рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню, а провадження у справі закриттю, оскільки правовідносини у цій справі мають вирішуватися в порядку цивільного судочинства.
70. Відповідно до частини шостої статті 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
71. Оскільки, Верховний Суд не змінює судові рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 341, 345, 349, 354, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.
Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 16 січня 2017 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2017 року - скасувати.
Провадження в адміністративній справі за позовом Керівника Первомайської місцевої прокуратури Харківської області до Первомайської районної державної адміністрації Харківської області, треті особи: Державна інспекція сільського господарства в Харківській області, ОСОБА_1 про скасування розпорядження - закрити.
Роз`яснити ОСОБА_2 , що розгляд цієї справи віднесено до юрисдикції цивільного суду та що вона вправі протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді	С.Г. Стеценко А.Ю. Бучик  А.І. Рибачук