ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

22 вересня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/13317/19	
                                                                      Суддя І інстанції – Горбалінський В.В.

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Чепурнова Д.В. (доповідач),
                               суддів:  Сафронової С.В., Мельника В.В.,     
за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 березня 2020 року у справі  за адміністративним позовом  Головного управління ДПС у Дніпропетровській області  до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,-

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Дніпропетровській області звернулося з вищевказаним позовом до суду в якому просило стягнути з відповідача в дохід державного бюджету суму податкового боргу з податку на доходи  фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування  та військового збору у розмірі 184061,54 грн.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 березня 2020 року позов задоволено. 
Не погодившись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та прийняти нове рішення яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Посилається на те, що до матеріалів справи не надано копії документів на підставі яких було проведено перевірку, що позбавляє можливості об`єктивно встановити обставини справи. Фактично справа побудована лише на документах, що видані  (створені) позивачем, без жодного погодження  та/або ознайомлення з відповідачем. Вважає, що прощена прощена  сума боргу не є доходом платника податків який підлягає оподаткуванню.
В судовому  засіданні апеляційної інстанції представник  ГУ ДПС у Дніпропетровській області просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін рішення суду першої інстанції, відповідач  не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного. 
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що  в інтегрованих картках платника податків станом на теперішній час обліковується податковий борг на загальну суму 184    061,54 грн., у тому числі:
- з податку на доходи фізичних осіб у сумі 169    916,03 грн.
- з військового збору у сумі 14    145,51 грн. 
Податковий борг з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 169    916,03 грн. виник 27.11.2018 року згідно з податкового повідомлення - рішення №0564051304 та податкового повідомлення - рішення №0564061304.
Податковий борг з військового збору у сумі 14    145,51 грн. виник 27.11.2018 року згідно з податкового повідомлення – рішення №0564071304.
На виявлені контролюючим органом заниження податкових зобов`язань нарахована пеня згідно з податковим повідомленням-рішенням №0564071304 від 27.11.2018 року у сумі 2129,33 грн.
У зв`язку з несплатою грошового зобов`язання, відповідачу податковим органом було виставлено податкову вимогу від 05.02.2019 року № 2331-56/482 про наявність податкового боргу, який становить 184    061,54 грн., яка, згідно матеріалам справи, була направлена на адресу відповідача, проте, поштовий конверт не був отриманий відповідачем та повернувся до ГУ ДПС із відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання». Отже податкова вимога не була отримана відповідачем не з вини податкового органу.
Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу (п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України).
Відповідно до п.п. 95.1 - 95.3 ст. 95 Податкового кодексу України, орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.
Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Пунктом  59.5 ст. 59 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається  (не вручається).
Відповідно до пп.20.1.34 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача перед бюджетом узгодженого податкового боргу у розмірі 184061,54 грн. який виник внаслідок несплати в установлені законом строки суми узгоджених податкових зобов`язань.
Судом першої інстанції зроблено вірний висновок про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення, доводами апеляційної скарги висновків суду не спростовано.
Колегія суддів апеляційного суду вважає, що в межах апеляційної скарги порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана вірно, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване судове рішення залишити без змін. 
Керуючись п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316,  321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 березня 2020 – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів  з дня складення в повному обсязі.
В повному обсязі постанова складена 23 вересня 2020 року.

   
Головуючий - суддя                                                                      Д.В. Чепурнов 

                               суддя                                                                      С.В. Сафронова 

                               суддя                                                                      В.В. Мельник