Дата документу 21.07.2020 Справа № 326/779/19

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний № 326/779/19 
Провадження №22-ц/807/1844/20 
Головуючий в 1-й інстанції - Каряка Д.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2020 року                                                 місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого, судді-доповідача	Кухаря С.В.,	
суддів:	Крилової О.В., Полякова О.З.,	

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду Запорізької області від 12 березня 2020 року, ухвалене у м. Приморськ у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,- 

В С Т А Н О В И В:

У травні 2019 року позивач ТОВ «ФК «Фангарант Груп» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором в сумі 79 350,05 грн. та судових витрат в сумі 1921 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03.05.2017 між ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено Договір про отримання товарів в системі ПлатиПізніше № 60079860009, відповідно до якого відповідачу передано в оренду на умовах лізингу «Термінал ПТ-1» вартістю 39 935,50 грн. Незважаючи на обов`язок своєчасно та в розмірі, згідно умов пакету фінансування, сплачувати місячні платежі за договором, ОСОБА_2 в якості оплати вартості отриманого товару сплатив: 03.05.2017 - 13 000 грн.; 11.12.2017 - 2 150 грн.; 12.12.2017 - 2000 грн. Станом на 20.05.2019 заборгованість складає 79 350,05 грн. З метою забезпечення належного та повного виконання зобов`язань за договором, між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 03.05.2017 було укладено Договір поруки, який несе солідарну відповідальність за виконання зобов`язань. 

Рішенням Приморського районного суду Запорізької області від 12 березня 2020 року, позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровано місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 (паспорт НОМЕР_1 , ІПН - НОМЕР_2 ), ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровано місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 (паспорт НОМЕР_3 , ІПН - НОМЕР_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп», місцезнаходження за адресою: м. Київ, пр. Степана Бандери, буд. 21 (ЄДРПОУ 38922870) заборгованість в розмірі 59 258 (п`ятдесят дев`ять тисяч двісті п`ятдесят вісім) грн. 10 коп., а також 1 434 (одна тисяча чотириста тридцять чотири) грн. 50 коп. судового збору.
В іншій частині позову - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині стягнення з нього коштів та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. 
       
Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що між ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» та ОСОБА_1 не було укладено договору поруки, а тому відсутні підстави для відповідальності. 

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу, ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки, апеляційна скарга зводиться до переоцінки досліджених доказів та не містить нормативно-правового обґрунтування. 

В силу вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 1 січня 2020 року це 210 200 грн. (відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2020 рік» з 1 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 2102,00 грн. (2102,00 грн. Х 100 = 210 200 грн.), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 03 травня 2017 року між ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено Договір № 60079860009про отримання товарів в системі ПлатиПізніше, відповідно до положень якого ОСОБА_2 отримав на умовах прямого лізингу від постачальника товар - «Термінал ПТ-1» вартістю 39 935,50 грн. Порядок отримання товарів (послуг) Клієнтом визначається Договором та Правилами отримання товарів в системі ПлатиПізніше в редакції згідно Наказу №1 від 13.03.2015, що є невід`ємною частиною Договору. Клієнт ознайомлений з копією Правил в електронній формі на сайті www.paylater.com.ua (п.8.2). 

Якщо умовами Пакету фінансування не вказано інше, надання Клієнту товарів (послуг) відбувається в момент підписання Договору Клієнтом та Постачальником. Підпис Клієнта на Договорі свідчить про отримання товарів (послуг) в належній якості, кількості та комплектації (п.9.1).

Крім того, в момент підписання Договорів всі існуючі та майбутні права постачальника за договором відступаються на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп».

Згідно з п.п. 12.2-12.3 Договору визначено, що у разі прострочення сплати платежів на строк до 10 календарних днів відповідач сплачує неустойку в розмірі 5 відсотків від суми заборгованості за прострочення кожного платежу. У разі прострочення сплати платежів на строк більше 10 календарних днів, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу неустойку в розмірі 10 відсотків від суми заборгованості за кожен місяць прострочення. Крім того, згідно положень п.12.4 Договору, у разі прострочення відповідачем сплати платежів на строк більше 30 календарних днів, останній зобов`язаний за першою вимогою позивача протягом 10 календарних днів з моменту отримання такої вимоги достроково одноразово сплатити на користь позивача всі платежі, належні до сплати згідно з пакетом фінансування. Згідно з п. 13.5 Правил, що є невід`ємною частиною Договору згідно з п. 8.2 Договору, за яким клієнт ознайомився і погодився, згідно з п. 13.7 Договору, умови Договору на першій сторінці, за несплату періодичного платежу протягом 30 календарних днів клієнт зобов`язаний на першу вимогу Процесинг-центра протягом 10 календарних днів з моменту отримання вимоги повністю погасити грошові зобов`язання за Договором враховуючи неустойку, комісію, тощо. 

Відповідно до Правил отримання товарів (послуг) в системі ПлатиПізнішетм, затверджених наказом директора ТОВ «ФК «Фангарант Груп» №1 від 13.03.2015 зокрема, Розділу І Загальні положення, Процесинг-центр - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп», організатор системи ПлатиПізнішетм; Клієнт - фізична або юридична особа, з якою укладений або може бути укладений Договір про отримання товарів (послуг) в системі ПлатиПізнішетм; Постачальник - суб`єкт підприємницької діяльності, який здійснює поставки товарів (послуг), учасник системи ПлатиПізнішетм. Згідно з п.1.4. Правил ці правила є договором приєднання в розумінні ст. 643 ЦК України. Підписанням Договору Клієнт приєднується до Правил. Правила є невід`ємною частиною кожного договору з моменту його укладення. Пунктом 13.3. Правил передбачено, що у разі прострочення сплати платежів на строк більше 10 календарних днів Клієнт сплачує неустойку в розмірі 10 відсотків від суми заборгованості за кожен місяць прострочення. Згідно з п.п. 16.1, 16.5 Правил укладений між сторонами Договір діє протягом строку, визначеного періодом та кількістю періодичних платежів, якщо інше не вказано в Пакеті фінансування, але в кожному разі до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань. Процесинг-центр має право достроково розірвати в односторонньому порядку Договір, та (або) вимагати сплати встановлених даними Правилами неустойки і відшкодування завданих збитків, зокрема, з підстави невиконання або неналежного виконання Клієнтом своїх обов`язків з виплати платежів (а.с.6,9-14). 

03.05.2017 укладено договір № 60079860009 поруки за клієнта в системі ПлатиПізнішетм між ФОП ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , відповідно до умов якого поручитель разом з клієнтом несе солідарну відповідальність за належне та у повному обсязі виконання клієнтом своїх зобов`язань, що виникають за договором про отримання товарів в системі ПлатиПізнішетм (а.с.15).

Відповідач ОСОБА_2 неналежним чином виконував взяті на себе зобов`язання за договором про отримання товарів в системі ПлатиПізнішетм в частині сплати платежів, передбачених Пакетом фінансування та договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість за зазначеним договором в сумі 79 350,05 грн. 

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги щодо стягнення оплати вартості отриманого товару в сумі 26 935,50 грн. є обґрунтованими, оскільки передбачені підписаним договором, також до сплати підлягає сума неустойки, однак за останні 12 місяців до моменту звернення до суду в сумі 32 322,60 грн. Оскільки, поручитель ОСОБА_1 несе разом з відповідачем ОСОБА_2 солідарну відповідальність за належне та у повному обсязі виконання ним своїх зобов`язань, що виникають за договором від 03.05.2017р., суд першої інстанції дійшов висновку про законність вимог позивача щодо солідарного стягнення заборгованості.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційного суду виходячи з наступного.

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Правилами статті 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом серед яких - сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржника.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Частиною другою зазначеної вище статті визначено, що до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

03.05.2017 укладено договір № 60079860009 поруки за клієнта в системі ПлатиПізнішетм між ФОП ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , відповідно до умов якого поручитель разом з клієнтом несе солідарну відповідальність за належне та у повному обсязі виконання клієнтом своїх зобов`язань, що виникають за договором про отримання товарів в системі ПлатиПізнішетм № 60079860009 від 03.05.2017 року, відповідно до п.8.1 якого в момент підписання Договору всі існуючі та майбутні права постачальника за договором відступаються на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп». (а.с.6,15).

Положеннями частини третьої статті 12 та частин першої статті 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Частиною 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Апелянтом не спростовано факт наявності правовідносин між ним та позивачем, не спростовано належними та допустимими доказами факт підписання 03.05.2017 року договору № 60079860009 поруки за клієнта в системі ПлатиПізніше, враховуючи також те, що до договору позивачем долучено ксерокопію паспорта ОСОБА_1 (а.с.16-17), та картку фізичної особи - платника податків.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку та дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішенням Приморського районного суду Запорізької області від 12 березня 2020 року, у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повна постанова складена 21 липня 2020 року.

Головуючий, суддя-доповідач                                                С.В. Кухар

Судді:                                                                        О.В. Крилова

О.З. Поляков