Номер провадження: 22-ц/813/6673/20 
Номер справи місцевого суду: 495/279/20
Головуючий у першій інстанції Кочко В.К.
Доповідач Сєвєрова Є. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.07.2020                                                                                         м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії:
головуючого Сєвєрової Є.С.,
суддів: Ващенко Л.Г., Колеснікова Г.Я.,
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 , 
відповідач - ОСОБА_2 ,
відповідач - ОСОБА_3 , 
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 14 квітня 2020 року у складі судді Кочко В.К., 
в с т а н о в и в:
У січні 2020 року ОСОБА_1  звернулася до суду з позовом до  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3  про стягнення моральної шкоди, яка була заподіяна відповідачами щодо звинувачення у шахрайстві.
Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 14 квітня 2020 року позовну заяву повернуто позивачу, у зв`язку з неусуненням недоліків, вказаних в ухвалі суду про залишення позову без руху від 01.04.2020.
Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду, а справу передати до суду для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що 09.03.2020 на адресу суду позивачем було надіслано відповідні письмові пояснення, в яких зазначено, що суд помилково вважав, що порушення вимог щодо засвідчення наданих позивачем документів є підставою для залишення позовної заяви без руху. Аналогічної правової позиції дотримується Одеський апеляційний суд у постанові від 13.03.2020 у справі №513/1183/18. В позовній заяві зазначено, що відповідно до п.8 ч.3 ст. 175 ЦПК України оригінали документів, які підтверджують родинний зв`язок з сестрою ОСОБА_4 знаходяться у позивача. В письмових поясненнях було вказано, що позивачем будь-яких відповідних позовних заяв до тих же відповідачів про відшкодування моральної шкоди не подавалося, про що свідчить Єдиний реєстр судових рішень, доступ до якого є відкритим відповідно до Закону. Покійний чоловік позивача ОСОБА_5 отримав інвалідність під час служби у збройних силах Радянського Союзу, що підтверджується випискою із акту №1139 ВТЕКА від 07 грудня 1989 року та посвідченням обласного військомісаріату. Судом не враховано, що позивач прирівнюється до осіб, які визначені ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, а отже звільняється від сплати відповідного судового збору за подання позовної заяви на підставі п.8 ст.5 Закону України “Про судовий збір”. Також, судом першої інстанції під час винесення ухвали суду про повернення позовної заяви взагалі не було розглянуто клопотання про звільнення від сплати судового збору. Позивач ухвали суду про залишення позовної заяви без руху не отримував. 
12.06.2020 ОСОБА_2 подав до суду відзив на скаргу, в якому просив відмовити в її задоволенні.
18.06.2020 ОСОБА_3 подав до суду відзив на скаргу, в якому просив відмовити в її задоволенні.
18.06.2020 ОСОБА_1 подала до суду письмові пояснення, в яких просила оскаржену ухвалу скасувати. 
Згідно з ч.2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1,5,6,9,10,14,19,37-40 ч.1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до п.6 ч.1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові).
Враховуючи наведене, справа розглянута в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального права, апеляційний суд приходить до наступного.
Ухвалою суду від 01.04.2020 судом було залишено позовну заяву без руху для усунення недоліків з тих підстав, що позивачем належним чином копії документів (доказів) не завірено, в порушення п.8 ч.3 ст. 175 ЦПК України позивач не зазначив щодо наявності у нього або іншої особи оригіналів вказаних доказів, позивач не надала підтвердження про те, що нею не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав та, враховуючи те, що позивач не звільнена від сплати судового збору, то їй слід його сплатити на загальних підставах.
13.04.2020 позивачем було надано суду письмові пояснення щодо ухвали про залишення позову без руху.
Відповідно до ч.6 ст. 95 ЦПК України, якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.
За таких обставин, місцевий суд помилково вважав, що порушення засвідчення наданих позивачем документів є безумовною підставою, яка перешкоджає подальшому руху справи.
Позивачем у позові було вказано, що відповідно до п.8 ч.3 ст. 175 ЦПК України оригінали документів, які підтверджують родинний зв`язок з сестрою  ОСОБА_4 , а саме: довідка про причину смерті  ОСОБА_4 ; свідоцтво про шлюб ОСОБА_5  та ОСОБА_6 , свідоцтво про укладення шлюбу  ОСОБА_7  та ОСОБА_8 ; свідоцтво про укладення шлюбу  ОСОБА_9  та ОСОБА_10 ; свідоцтво про смерть ОСОБА_4 ; метрична виписка  ОСОБА_8  та посвідка про народження  ОСОБА_6  знаходяться у позивача та оригінали вказаних документів будуть надані у судовому засіданні для огляду. Також позивач зазначив, що постанова Одеського апеляційного суду від 12 грудня 2019 року у справі №2о-132/10 з мокрою печаткою суду, копія якої додана до відповідної заяви також знаходиться у нього, що спростовує твердження суду про не зазначення про наявність у нього або іншої особи оригіналів доказів.
Крім того, 13.04.2020 на адресу суду позивачем було надіслано письмові пояснення, в яких він вказав, що будь-яких позовних заяв до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, яка була спричинена звинуваченням у шахрайстві, не подавалося, про що свідчить Єдиний реєстр судових рішень, доступ до якого є відкритим відповідно до Закону.
Також, висновки суду першої інстанції щодо перешкод допуску до суду у вигляді несплати судового збору ухвалені з порушенням процесуального порядку, оскільки у відповідь на ухвалу без руху ОСОБА_1 подано заяву про звільнення від судового збору з наведенням обґрунтування, яка не вирішена судом (а.с.62-66). 
Відповідно до п.6 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Враховуючи допущення судом першої інстанції порушення норм процесуального права, висновки про наявність підстав для повернення позовної заяви є передчасними, тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, оскаржена ухвала - скасуванню, справу слід направити для продовження розгляду.
Керуючись ст.ст. 374, 379, 382, 383, 384  ЦПК України, суд 
постановив:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  задовольнити частково. 
Ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 14 квітня 2020 року скасувати.
Справу направити для продовження розгляду до Овідіопольського районного суду Одеської області.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:  
                                                                     
Судді: