ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/772/20 Справа № 216/1082/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Сидорак В. В. Суддя у 2-й інстанції - Калініч Н. І.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

26 червня 2020 року                                                                м. Дніпро

26 червня 2020 року суддя Дніпровського апеляційного суду Калініч Н.І., за участю ОСОБА_1 та його захисника Морозової О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу захисника Мотуза Олександра Володимировича в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 травня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

        ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працює водієм в ФОП " ОСОБА_2 ", одружений, має на утриманні одну дитину, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
-визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою суду від 14 травня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 10200 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 420 грн. 40 коп. на користь держави.

При обставинах зазначених в оскаржуваній постанові, 17.02.2020 року о 10 годині 43 хвилин в Дніпропетровській області, м. Кривий Ріг по вул. Волгоградській, 13, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21061 н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота; виражене тремтіння пальців рук; поведінка, що не відповідає обстановці. На законну вимогу працівника поліції пройти медичний огляд у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 

Не погоджуючись з вищевказаною постановою захисник Мотуз О.В. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову судді першої інстанції скасувати, а провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити. Разом з апеляційною скаргою, заявив клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку.

В обґрунтування пропущеного строку, зазначає, що вперше звернувся з апеляційною скаргою в межах строку оскарження, 18 травня 2020 року, однак апеляційна скарга була повернута 28 травня 2020 року ухвалою апеляційного суду, з якою захисник ознайомився 03 червня 2020 року та того ж дня подав апеляційну скаргу повторно.

В обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, що в матеріалах справи відсутні відомості про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, що ставить під сумнів неупередженість дій працівників поліції.

Вказує, що ОСОБА_1 був тверезий та не мав ознак перебування у стані алкогольного сп`яніння, а наявність лише запаху алкоголю з порожнини рота не свідчить про перебування у стані сп`яніння.

Вважає, що у справі наявні усі ознаки, які вказують на малозначність діяння ОСОБА_1 .

Зазначає, що свідки в судовому засіданні не були допитані, про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань судом не попереджались. При підписанні протоколу про адміністративне правопорушення свідки також про кримінальну відповідальність не попереджались, а тому їх пояснення не мають доказового значення.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та його захисник Морозова О.С. підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги, просили її задовольнити з підстав викладених у ній. 

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до наступного висновку. 

Враховуючи позицію захисника Мотуза О.В., яка зводиться до того, що він вперше звернувся з апеляційною скаргою в межах строку оскарження, 18 травня 2020 року, однак апеляційна скарга була повернута 28 травня 2020 року ухвалою апеляційного суду, з якою захисник ознайомився 03 червня 2020 року та того ж дня подав апеляційну скаргу повторно, з метою дотримання принципу доступу до правосуддя суд приходить до висновку про поважність причини пропуску захисником Мотузом О.В. строку на апеляційне оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення та вважає за необхідне задовольнити клопотання, поновити строк на оскарження постанови та розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі. 

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, яким місцевим судом була надана належна оцінка, зокрема: відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення; письмовими поясненнями свідків з яких слідує, що в присутності вказаних осіб водій ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду для встановлення стану сп`яніння на вимогу інспектора патрульної поліції; рапортом інспектора патрульної поліції; відеозаписом з нагрудних камер патрульних поліцейських.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених обставин по справі не вбачається.

Сукупність вищевказаних доказів та пояснення свідків, засвідчують відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду, що є підтвердженням об`єктивної сторони скоєного останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що виразилося у відмові особи, що керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Посилання апеляційної скарги захисника на те, що в матеріалах справи відсутні відомості про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, що ставить під сумнів неупередженість дій працівників поліції, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вказане не спростовує факту відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння, що є самостійною підставою для притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_1 був тверезий та не мав ознак перебування у стані алкогольного сп`яніння, а наявність лише запаху алкоголю з порожнини рота не свідчить про перебування у стані сп`яніння, є безпідставними, оскільки ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності саме за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, а не за керування автомобілем у стані сп`яніння, крім того, ОСОБА_1 не був позбавлений можливості виконати свій обов`язок як водія, передбачений п. 2.5 ПДР та пройти такий медичний огляд на вимогу поліцейських і таким чином спростувати підозри поліцейських щодо його можливого перебування у стані алкогольного сп`яніння.

Більш того, спершу ОСОБА_1 надав свою згоду на проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціального засобу, після того як він зробив декілька подихів в пристрій яким вимірюється стан алкогольного сп`яніння, такий показав наявність у повітрі, що ним видихалось 0,4 проміле алкоголю, однак з таким результатом він категорично не погодився та забажав пройти огляд у медичній установі, але потім відмовився.

Посилання апеляційної скарги на те, що свідки в судовому засіданні не були допитані, про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань судом не попереджались. При підписанні протоколу про адміністративне правопорушення свідки також про кримінальну відповідальність не попереджались, а тому їх пояснення не мають доказового значення, є безпідставними, оскільки особи свідків були належним чином встановлені працівниками поліції, останні надали письмові пояснення щодо обставин правопорушення і поставили свої підписи під ними, а тому підстав піддавати їх сумніву в якості доказу у справі апеляційний суд не вбачає.

Зібрані у справі докази оцінені судом відповідно до вимог КУпАП на предмет належності, допустимості, достовірності та у своїй сукупності є достатніми для доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також, згідно наявного в матеріалах справи відеозапису, на пропозицію інспектора патрульної поліції пройти медичний огляд для встановлення стану алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 відмовився від такого огляду в присутності свідків, йому також було роз`яснено наслідки такої відмови.

Більш того, ОСОБА_1 пояснював, що дійсно відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Твердження захисника про те, що у справі наявні усі ознаки, які вказують на малозначність діяння ОСОБА_1 , не можуть бути прийняті до уваги.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно зі ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та для запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами та штрафу та про відсутність підстав, у даному випадку, для звільнення порушника від адміністративної відповідальності та обмеження усним зауваженням, у зв`язку з малозначністю правопорушення.

Апеляційний суд зауважує, що судом першої інстанції під час розгляду справи були враховані усі обставини та дотримано принцип співрозмірності накладеного стягнення вчиненому правопорушенню, враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, істотність наслідків вчиненого правопорушення та в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами накладено на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами. 

Як встановлено під час апеляційного розгляду, вчинене ОСОБА_1 правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку, що на переконання суду виключає можливість визнання правопорушення малозначним. 

Таким чином, звільнення порушника від адміністративної відповідальності та обмеження усним зауваженням, у зв`язку з малозначністю правопорушення не буде співмірним з підвищеною суспільною небезпекою вчиненого ОСОБА_1 діяння.

Інші доводи апелянта не спростовують факту вчинення особою адміністративного правопорушення, мають формальний характер та спрямовані на ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, а будь-яких інших доказів щодо відсутності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, матеріалами справи не знайшли свого підтвердження.

Таким чином, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини  ОСОБА_1  у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 

       При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення. 

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.
Таким чином, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції – без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,- 

П О С Т А Н О В И Л А :

Клопотання захисника Мотуза Олександра Володимировича в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1  про поновлення строку апеляційного оскарження постанови судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 травня 2020 року - задовольнити та поновити строк апеляційного оскарження.
Апеляційну скаргу захисника Мотуза Олександра Володимировича в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1  – залишити без задоволення. 
Постанову судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 травня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення, якою  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Н.І. Калініч