Справа № 426/581/15-ц 
Провадження № 22-ц/810/489/20 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2020 року                                                     місто Сєвєродонецьк

    Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого судді                     Стахової Н.В.,
суддів:                                         Лозко Ю.П., Назарової М.В,
за участю секретаря 
судового засідання:                   Сінько А.І.
учасники справи: 
заявник- ОСОБА_1 
боржник- ОСОБА_2 
заінтересована особа - Луганський міський відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Харків)
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Сватівського районного суду Луганської області від 02 червня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа 

                                               встановив:

У лютому 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаною заявою, посилаючись на те, що заочним рішенням Ленінського районного суду м. Луганська від 11 січня 2010 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу і стягнення аліментів на утримання дитини, яке набрало законної сили 22.01.2010 року. Виконавчий лист перебував на виконанні у виконавчій службі Ленінського району м. Луганська. Дублікат потрібен для подальшого виконання рішення для пред`явлення у виконавчу службу у м. Рубіжне. Боржник не сплачує аліменти протягом 2,5 років і мешкає в м. Рубіжне Луганської області.
Тому просила видати дублікат виконавчого листа, виданого Ленінським районним судом м. Луганська по цивільній справі №2 «о»-33/2010 про стягнення зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.12.2009 року і до повноліття.
Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 02 червня 2020 року заяву ОСОБА_1 про видачу дублікату виконавчого листа задоволено.
Не погодившись з вказаною ухвалою, ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вважає, що вказана ухвала є незаконною та необґрунтованою, неправильно було застосовано норми чинного законодавства та неправильно встановлені обставини, які мають значення, просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 .
Доводами апеляційної скарги є те, що належним заявником у справі має бути відділ виконавчої служби, а не ОСОБА_1 . Скаржник вважає, що заявником не було надано належних доказів втрати виконавчого листа, суд першої інстанції не перевірив чи не виконано рішення, чи не втратило воно законної сили. Також, на думку скаржника, ОСОБА_1 пропущений строк для подання заяви про видачу дублікату виконавчого листа.
Сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явилися, що відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.
Від представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Цибульника О.С. надійшла заява про слухання справи за його відсутності та відсутності заявниці.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення. 
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. 
Судом встановлено, що 11 січня 2010 року Ленінським районним судом м. Луганська було ухвалено заочне рішення по справі №2 «о»-679/2009, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу і стягнення аліментів на утримання дитини, були задоволені (а.с. 4-6).
26.03.2010 року на виконання даного рішення Ленінським районним судом м. Луганська було видано виконавчий лист про стягнення зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.12.2009 року, і до повноліття (а.с. 3).
За повідомленням Ленінського відділу державної виконавчої служби Луганського міського управління юстиції від 01.04.2015 року № 288 всі виконавчі провадження на паперових носіях, які перебували на виконанні у Ленінському відділі державної виконавчої служби Луганського міського управління юстиції за адресою: м. Луганськ, вул. Совєтська, 6 знаходяться на тимчасово окупованій території. 
Згідно відповіді Сватівського районного суду Луганської області від 15.09.2020 року № 8/505/2020 року ОСОБА_1 07.08.2015 року було отримано дублікат виконавчого листа № 2-0-33/2010 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.
За повідомленням Рубіжанського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 24.09.2020 року № 17975 на примусовому виконанні у Рубіжанському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області перебував виконавчий лист № 2-0-33/2010 від 07.08.2015 року, виданий Ленінським районним судом м. Луганська про стягнення аліментів зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини всіх видів доходу щомісяця, починаючи з 20.08.2015 року, що надійшов на виконання 19.08.2015 року.
19.08 2015 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 08.05.2019 року на адресу Рубіжанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області надійшла постанова Луганського апеляційного суду від 02.05.2019 року про скасування ухвали Сватівського районного суду Луганської області від 26.06.2015 року, рішення якої набрало законної сили 22.01.2010 року. 07.07.2019 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, копії якої були надіслані сторонам. 
Станом на 22.09.2020 року, вказаний виконавчий документ на примусове виконання до Рубіжанського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) не надходив. 
Задовольняючи заяву про видачу дубліката виконавчого листа суд першої інстанції виходив з того, що існують передбачені законом підстави для видачі такого документа, оскільки оригінал виконавчого листа втрачений.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з наступних підстав. 
Відповідно до частини 3 статті 3 ЦПК України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-V111, що набрав чинності 15.12.2017 року), провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних та нас вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.
У підпункті 17.4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу і має силу первісного акта, в даному випадку виконавчого листа. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено.
Згідно із ч.3 ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV, яка діяла на час видачі виконавчого листа) передбачено, що рішення про стягнення періодичних платежів (у справах про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, втратою годувальника тощо) можуть бути пред`явлені для виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.
05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі -Закон № 1404-VIII).
Частиною третьою статті 12 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.
Отже, матеріали справи вказують на те, що  ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документу до виконання.
Конституційний Суд України в рішенні від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010 у справі № 1-7/2010 за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення пункту 18 частини першої статті 293 ЦПК України 2004 року у взаємозв`язку зі статтею 129 Конституції України (про апеляційне оскарження ухвал суду) зробив висновок, що необґрунтована відмова у видачі дубліката виконавчого листа фактично унеможливлює виконання прийнятого судового рішення, яке набрало законної сили.
У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
Відповідно до §§ 51-53 рішення ЄСПЛ у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15 жовтня 2009 року (заява № 40450/04) право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. У такому самому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Обґрунтованість такої затримки має оцінюватися з урахуванням, зокрема, складності виконавчого провадження, поведінки самого заявника та компетентних органів, а також суми і характеру присудженого судом відшкодування.
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що з метою захисту законних прав стягувача та виконання судового рішення, яке набрало законної сили, заява про видачу дубліката виконавчого листа підлягає задоволенню.
Одночасно колегія суду вважає, що задоволення вимог  ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа про стягнення зі ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини, в першу чергу буде відповідати інтересам неповнолітнього сина сторін  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Посилання  ОСОБА_2 на те, що при розгляді заяви ОСОБА_1 були допущені порушення норм процесуального права, оскільки питання вирішено за заявою стягувача, а не державного виконавця, на увагу не заслуговують, оскільки із заявою про видачу дублікату виконавчого листа відповідно до п.17.4 Перехідних положень ЦПК України може звернутися як стягувач, так і державний виконавець.
Що стосується посилань скаржника на те, що суд не перевірив чи виконано судове рішення, то як вбачається з матеріалів справи, згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, за виконавчим листом № 2-0-33/2010 від 07.08.2015 року станом на 01.12.2018 року заборгованість становить 93904,00 грн. 
Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив та оцінив обставини у справі, подані сторонами докази та дійшов обґрунтованого висновку про видачу дублікату виконавчого листа.
Враховуючи те, що оскаржуване судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення. 
Ухвалу Сватівського районного суду Луганської області від 02 червня 2020 року залишити без змін.
Постанова Луганського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.
Повний текст постанови буде складено - 30 вересня 2020 року.

Головуючий Н.В. Стахова

Судді: Ю.П. Лозко 

                                                                                 М.В. Назарова