ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2020 р. 	Справа № 520/5740/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Катунова В.В.
суддів: Бершова Г.Є. ,  Ральченка І.М. 
за участю секретаря судового засідання  Патової Д.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.06.2020, суддя Зоркіна Ю.В.,  61022, м. Харків, майдан Свободи, 6  , повний текст складено 10.06.20 по справі № 520/5740/2020
          за позовом               ОСОБА_1  
          до              Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни      третя особа               Товариство з обмеженою відповідальністю "Алекскредит" 
          про визнання протиправними та скасування постанов приватного виконавця,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Алекскредит", в якому просила суд:
- визнати протиправними та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни про відкриття виконавчого провадження  від 10.04.2020 року у виконавчому провадженні ВП № 61793948 на підставі виконавчого напису № 6335 від 04.04.2020, вчиненого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. 
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідач незаконно відкрила виконавче провадження, оскільки позивач не зареєстрований та не проживає в межах цього виконавчого округу, а також не має у м. Києві майна. На думку позивача, ці обставини грубо порушують її права та законні інтереси. Крім того, оскаржувана постанова містить невірне зазначення імені боржника.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.06.2020 адміністративний позов задоволено повністю. 
Скасовано постанову Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни про відкриття виконавчого провадження № 61793948 від 10 квітня 2020 року.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на      неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права. 
          У судове засідання учасники справи не з`явилися, своїх представників не направили, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином.
Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою технічного запису не здійснювалося.
Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 06.12.2018 між « ОСОБА_2 » (зареєстрованою за адресою:  Харківська область, Лозова, м-р.1 9 101) та Товариством з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСКРЕДИТ» укладено договір про надання кредиту №1704853. Даний Договір було укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації позивача на сайті ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» (www.alexcredit.ua) і підписання Договору шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до п. 5.2 Правил надання кредиту ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ».
Приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчиком В.В. 04.04.2020 видано виконавчий напис № 6335 про звернення стягнення з ОСОБА_3 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 - невідоме, місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживанням. АДРЕСА_2 , фактичне місце роботи невідоме, який є боржником за Кредитним договором № 1704853 від 06.12.2018, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСКРЕДИТ».
09.04.2020 уповноваженою особою Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСКРЕДИТ» подано приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. заяву про примусове виконання зазначеного виконавчого напису. При цьому повідомлено про боржника ОСОБА_3 , зокрема, місце реєстрації: АДРЕСА_3 , місце проживання АДРЕСА_2 .
10.04.2020 відповідачем відкрито виконавче провадження 61793948.
Не погоджуючись з оскаржуваною постановою про відкриття виконавчого провадження, позивач звернулась до суду з вказаним адміністративним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.1 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон України №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з ч.1 ст.74 Закону України №1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 3 Закону України № 1404-VIII примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Відповідно до вимог частини 3 статті 26 Закону №1404-VIII у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.
Частиною 1 статті 5 Закону України № 1404-VIII визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Відповідно до частини 2 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.
Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.
За змістом статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Аналіз вищенаведених норм законодавства дає підстави для висновку, що Закон № 1404 визначає вимоги (критерії) до місця відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження. При цьому, право приватного виконавця відкривати виконавче провадження обмежується виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України. Якщо місце проживання, перебування боржника - фізичної особи та місцезнаходження боржника - юридичної особи або місцезнаходження майна боржника розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює діяльність та відповідно на яку розповсюджуються компетенція цього приватного виконавця, він має право прийняти до виконання виконавчі документи та відкрити виконавче провадження з їх примусового виконання.
Відповідно до пункту 10 частини четвертої статті 4 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю. 
Матеріалами справи підтверджено та не спростовано матеріалами виконавчого провадження, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 , зокрема місце реєстрації позивача вказано в її паспорті, копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с. 5), а приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. має право на ведення незалежної професійної діяльності у виконавчому окрузі м. Києва, що відповідачем не заперечується. 
У виконавчому написі нотаріуса від 04.04.2020 №6335 зазначено аналогічну адресу реєстрації боржника, однак місце його проживання зазначено - АДРЕСА_2 .
Таким чином, приймаючи зазначений виконавчий документ до виконання відповідач виходив з зазначеного у виконавчому написі місця проживання боржника. На цій підставі приватний виконавець дійшов висновку про проживання боржника у м. Києві та, як наслідок, наявність підстав для відкриття ним виконавчого провадження. 
При цьому, жоден з доданих стягувачем документів: ні кредитний договір, ні будь-який інший документ не вказує на можливе місце проживання позивача саме в місті Києві.
Колегія суддів зазначає, що при поданні стягувачем заяви про примусове виконання рішення, останнім не надано будь-яких доказів, які б підтверджували місце проживання позивача у м. Києві станом на момент подання заяви про примусове виконання виконавчого напису. 
Також, як у виконавчому написі, так і відповідачем в оскаржуваній постанові невірно зазначено по батькові боржника, а саме " ОСОБА_3 " замість " ОСОБА_3 ".
Колегія суддів зазначає, що згідно з ч.ч. 1, 2, 6 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання.
За приписами Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» місце проживання - це адміністративно - територіальна одиниця, на території якої фізична особа проживає строком понад шість місяців на рік. Місце перебування - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої фізична особа проживає строком менше шести місяців на рік. Реєстрацією місця проживання або місця перебування фізичної особи є внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестись офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. При цьому, підтвердженням реєстрації місця проживання або місця перебування фізичної особи є довідка, яка видається органом реєстрації. Також, відомості про місце проживання та місце перебування особи можуть вноситись до наступних документів: паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист, довідка про звернення за захистом в Україні.
Частиною 3 статті 26 Закону №1404-VIII визначено, що у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.
На підставі викладеного, колегія суддів доходить висновку, що у разі пред`явлення виконавчого документа не за місцем реєстрації, вказаної у виконавчому документі, стягувачем до заяви має бути додано підтверджуючі документи, з яких вбачається, що боржник проживає, перебуває за адресою, зазначеною стягувачем у заяві.
Висновок щодо необхідності подання стягувачем разом із заявою про відкриття виконавчого провадження (у разі направлення виконавчих документів за місцезнаходженням майна боржника) доказів, які б підтверджували місце проживання боржника станом на момент подання такої заяви за відповідною адресою викладений у постанові Верховного Суду від 25.06.2019 у справі №826/7969/16.
Також колегія суддів зазначає, що згідно з ч. 5 ст. 24 Закону №1404-VIII у разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби.
Порядок надання доручень, підстави та порядок вчинення виконавчих дій на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби, передачі виконавчих проваджень від одного органу державної виконавчої служби до іншого, від одного державного виконавця до іншого визначаються Міністерством юстиції України.
Для проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи в іншому виконавчому окрузі приватний виконавець має право вчиняти такі дії самостійно або залучати іншого приватного виконавця на підставі договору про уповноваження на вчинення окремих виконавчих дій, типова форма якого затверджується Міністерством юстиції України.
Наведене є підставою для висновку, що на момент відкриття виконавчого провадження №61793948 відповідач не володіла достовірною інформацією про фактичне проживання боржниці за вказаною адресою у м. Києві. 
За відсутності документальних доказів фактичного проживання на момент відкриття виконавчого провадження №61793948 боржника за вказаною адресою у м. Києві, колегія суддів вважає необґрунтованим прийняття приватним виконавцем до виконання виконавчого документа та відкриття такого виконавчого провадження без перевірки відомостей фактичного місця проживання боржника за наявністю у виконавчому документі також адреси реєстрації боржника. 
Колегія суддів зазначає, що частина 2 статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" не містить норми про те, що право вибору місця виконання рішення приватним виконавцем належить стягувачу.
Таким чином, враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що приватним виконавцем при відкритті виконавчого провадження не з`ясовано обставини, визначені частиною 2 статті 25 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» та частинами 2, 5 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» щодо встановлення місця фактичного проживання боржника чи місця його перебування та, як наслідок, протиправно прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №61792948 від 10.04.2020.
На підставі викладеного, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо відсутності законодавчих підстав перевірки приватним виконавцем відомостей про місцезнаходження боржника на стадії відкриття виконавчого провадження, оскільки приписи ч. 5 ст. статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», якою встановлено вимоги щодо місця виконання рішення, передбачають у разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віра Леонідівна - залишити без задоволення
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.06.2020 по справі № 520/5740/2020  залишити без змін  
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		В.В. Катунов 	
Судді	   	Г.Є. Бершов    І.М. Ральченко   	
Постанова складена в повному обсязі  23.07.20.