УХВАЛА

06 серпня 2020 року 
м. Київ
справа № 200/2906/20-а
адміністративне провадження № К/9901/19179/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Шевцової Н.В.,
суддів: Данилевич Н.А., Загороднюка А.Г. 
перевірив касаційну скаргу Маріупольської міської ради на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 травня 2020 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2020 року у справі №200/2906/20-а за позовом Маріупольської міської ради до відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) про скасування постанов, зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИВ:
Маріупольська міська рада звернулася до суду з позовом до відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків), в якому просила: 
- скасувати постанову від 20 лютого 2020 року ВП №61330844 про стягнення виконавчого збору у розмірі  16692,00 грн.; 
- скасувати постанову від 20 лютого 2020 року ВП №61330788 про стягнення витрат на проведення виконавчих дій у сумі 169,00 грн.; 
- зобов`язати винести постанову про закінчення виконавчого провадження 20 лютого 2020 року ВП « 61330844 та від 20 лютого 2020 року ВП №61330788.
04 травня 2020 року рішенням Донецького окружного адміністративного суду, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2020 року, відмовлено в задоволенні позову.
На вказані рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду Маріупольська міська рада подала касаційну скаргу, яку зареєстровано у Верховному Суді 03 серпня 2020 року.
Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, Верховний Суд зазначає наступне.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно з частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Водночас, відповідно до частини третьої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), а також судових рішень у справах, визначених статтями 280, 281, 287, 288 цього Кодексу, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
У свою чергу, стаття 287 КАС України регулює особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.
Предметом розгляду даної справи є скасування постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій та зобов`язання винести постанову про закінчення виконавчого провадження. 
За такого правового врегулювання та обставин справи оскарження ухвалених у цій адміністративній справі судових рішень у касаційному порядку можливе лише у випадку, якщо розгляд відповідної касаційної скарги може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм.
Проаналізувавши встановлені судами обставини справи, предмет спору та обраний заявником касаційної скарги спосіб захисту його прав, доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про те, що Маріупольською міською радою не доведено, що рішення суду касаційної інстанції за наслідком розгляду цієї касаційної скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики у цій категорії адміністративних справ, тому враховуючи приписи частини третьої статті 333 КАС України у відкритті провадження необхідно відмовити.
На підставі викладеного, керуючись статтею 287, частиною третьою статті 333 КАС України, Суд 
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Маріупольської міської ради на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 травня 2020 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2020 року у справі №200/2906/20-а за позовом Маріупольської міської ради до відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) про скасування постанов, зобов`язання вчинити дії.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                                Н.В. Шевцова
Судді                                                                                                    Н.А. Данилевич
 А.Г. Загороднюк