ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"09" липня 2020 р.           Справа№ 911/1958/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Мартюк  А.І.
суддів:            Зубець  Л.П. 
          Алданової  С.О. 
 
при секретарі          Гуцал О.В.
за участю представників
від позивача: Новицький В.В., ордер серія ПТ №13077 від 25.07.19р.
від відповідача:  Тимченко Ю.О., ордер серія ПТ №142286 від 26.05.20р.

розглянувши у відкритому судовому 
засіданні апеляційну
скаргу            Приватного акціонерного товариства "Троянівське"
на рішення            Господарського суду міста Києва від 29.01.2020 р.
у справі            № 911/1958/19 (суддя Пукшин Л.Г.) 
за позовом    Сільськогосподарського товариства з обмеженою 
                      відповідальністю "Світоч"  
до                  Приватного акціонерного товариства "Троянівське" 
про                       стягнення 446 739,40 грн

ВСТАНОВИВ:

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Світоч" звернулось до Господарського суду Київської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Троянівське" про стягнення 446 739,40 грн.
Ухвалою Господарського суду Київської області №911/1958/19 від 05.08.2019 вищевказану позовну заяву разом з доданими до неї матеріалами передано за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва. 
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 13.02.2019 між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Світоч" та Приватним акціонерним товариством "Троянівське" укладено договір поставки № 13/12/2019, на підставі якого позивач зобов`язався поставити і передати у власність відповідача, а відповідач зобов`язався прийняти і оплатити соняшник врожаю 2018 року на умовах EXW (Інкотермс 2010): с. Максимівка, Карівського району, Полтавської області. За доводами позивача, останні виконав свої зобов`язання за договором та поставив у строк 250,0 тон соняшнику на загальну суму 3 125 000,00 грн., проте відповідач порушив умови договору щодо повної оплати товару, у зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з позовною вимогою про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 446 739,40 грн., з яких 380 000,00 грн. основного боргу, 52 512,20 грн. - пені, 9 880,00 грн. - інфляційні, 4 347,20 грн. - 3% річних.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.01.2020 у справі №911/1958/19 позов задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Троянівське" на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Світоч" основний борг у розмірі 380 000 (триста вісімдесят тисяч) грн 00 коп., інфляційні втрати у розмірі 5 687 (п`ять тисяч шістсот вісімдесят сім) грн 06 коп., 3 % річних у розмірі 4 347 (чотири тисячі триста сорок сім) грн 20 коп., судовий збір у розмірі 5 850 (п`ять тисяч вісімсот п`ятдесят) грн 52 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000 (вісім тисяч) грн 00 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Приватне акціонерне товариства "Троянівське" звернулось до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 29.01.2020 у справі №911/1958/19 скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. Також, скаржник просить призначити по справі судову почеркознавчу експертизу.
Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права які мають значення для справи, що призвело до прийняття невірного рішення.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.03.2020 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Троянівське" передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуюча суддя - Мартюк А.І., судді: Зубець Л.П., Алданова С.О.
З метою недопущення розповсюдження гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, для убезпечення від ризику життя та здоров`я людей, зокрема представників учасників справи та працівників суду, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.03.2020 року задоволено клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 29.01.2020 у справі №911/1958/19 та поновлено Приватному акціонерному товариству "Троянівське" зазначений строк. Відкрито апеляційне провадження у справі № 911/1958/19 за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Троянівське" на рішення Господарського суду міста Києва від 29.01.2020 у справі №911/1958/19. Про дату і час розгляду справи у судовому засіданні вирішено повідомити учасників справи додатково. Зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 29.01.2020 у справі №911/1958/19.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.04.2020 року розгляд справи №911/1958/19 призначено на 27.05.2020 року.
16.04.2020 року через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній зазначає, що оскаржуване рішення прийнято з дотриманням норм чинного законодавства, тому просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 29.01.2020 у справі №911/1958/19 без змін. Також, просить суд відмовити в задоволенні в клопотанні про призначення судової почеркознавчої експертизи.
У судове засідання 27.05.2020 року не з`явився уповноважений представник позивача.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.05.2020 року розгляд апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Троянівське" відкладено на 08.07.2020 року.
06.07.2020 року через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника відповідача надійшли додаткові письмові пояснення по справі.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.07.2020 року оголошено перерву до 09.07.2020 р.
В судовому засіданні представник відповідача підтримав клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи та просив суд його задовольнити.
Представник позивача заперечив про задоволення клопотанні про призначення судової почеркознавчої експертизи.
За результатами розгляду клопотання відповідача про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи колегія суддів ухвалила відмовити у його задоволення з огляду на наступне.
Відповідно до статті 1 Закону "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду. Водночас, і згідно з частиною першою статті 99 Господарського процесуального кодексу України експертиза призначається для з`ясування питань, що потребують спеціальних знань. 
Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.
З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість заявленого клопотання про призначення експертизи, враховуючи, що з`ясування обставин справи не потребує спеціальних знань для повного, об`єктивного вирішення спору, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення розгляду справи по суті.
Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі та просив суд її задовольнити.
Представник позивача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував та просив відмовити в її задоволенні.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне. 
13 лютого 2019 року між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Світоч" (надалі -постачальник, позивач) та Приватним акціонерним товариством "Троянівське" (надалі- покупець, відповідач) був укладений договір поставки №13/12/2019 (надалі- договір), за умовам якого постачальник зобов`язується поставити і передати у власність покупця, а покупець прийняти і оплатити соняшник врожаю 2018 року, на умовах EXW (Інкотермс 2010): с. Максимівна, Карлівський р-н, Полтавська обл., Україна (п. 1.1. договору).
Загальна кількість товару в заліковій вазі складає 250,000 тон + / -10%. Код одиниць виміру (тон) згідно КСПВО 0306 (п. 2.1. договору).
Пунктом 4.1. договору встановлено, що поставка товару в кількості, зазначеній у п. 2.1. договору, буде здійсненна партіями, але не пізніше 28 лютого 2019 року включно. 
Приймання товару за якістю та кількістю буде проводиться покупцем за адресою: Полтавська обл., Зіньківський р-н. с. Тарасівка, вул. Молодіжна, 74 або за адресою м. Зіньків, вул. Паркова, 146 (так як це цілісний виробничий комплекс) (п. 6.1. договору). 
Додатковою угодою №1 від 13.02.2019 до договору сторони передбачили, що постачальник на кожну поставку товару зобов`язується надати покупцю наступні документи: оригінал рахунку, оригінал видаткової накладної, оригінал акту приймання-передачі; установчі документи. 
Відповідно до п. 3.1. договору ціна товару становить 12 500,00 грн (дванадцять тисяч п`ятсот гривень 00 копійок) за 1 (одну) тону, у т.ч. 20% ПДВ - 2 083,33 грн. (дві тисячі вісімдесят три гривні 33 копійки). Ціна товару становить 10 416,67 грн. (десять тисяч чотириста шістнадцять гривень 67 копійок) за 1 (одну) тону, без врахування 20% ПДВ.
Загальна вартість поставленого за договором товару на дату укладання договору складає 3 125 000,00 грн. (три мільйони сто двадцять п`ять тисяч гривень 00 копійок)+ / -10%., в т.ч. 20% ПДВ, що становить - 520 83333 грн. (п`ятсот двадцять тисяч вісімсот тридцять три гривні 33 копійки) (п. 3.2. договору).
Згідно з п. 3.3. договору розрахунок за товар здійснюється покупцем по факту приймання товару протягом 3 (трьох) банківських днів після надання постачальником оригіналу рахунку. При оплаті за товар, покупець сплачує у визначений строк суму вартості товару, вказану в п. 3.2. договору, без врахування ПДВ 20%. Доплата ПДВ 20% здійснюється протягом 3 (трьох) банківських днів після надання постачальником квитанції про реєстрацію податкової накладної (накладних) на дану поставку та реєстрації її у державному реєстрі. В разі відсутності податкової накладної належним чином зареєстрованої в реєстрі покупець не оплачує ПДВ 20% вартості товару до моменту реєстрації.
Цей договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими на те сторонами договору особами та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором (п. 10.4. договору).
На виконання умов договору позивачем в період з 14 по 27 лютого 2019 року було здійснено поставку (відвантаження) відповідачу соняшнику у кількості 250,00 тон на загальну суму 3 125 000,00 грн, зокрема:
- 14 лютого 2019 року у кількості 26,000 тон на суму 325 000,00 грн., включаючи ПДВ 20% 54 166,67 грн, що підтверджується видатковою накладною №6 від 14.02.2019, податковою накладною №10 від 14.02.2019, письмовими відомостями з Єдиного реєстру податкових накладних (надалі по тексту - ЄРПН) про реєстрацію податкової накладної №10 від 14.02.2019 в реєстрі станом на 19.02.2019. Для оплати поставленого товару виставлено рахунок №2 від 14.02.2019;
- 16 лютого 2019 року у кількості 59,940 тон на суму 749 250,00 грн, включаючи ПДВ 20% 124 875,00 грн, що підтверджується видатковою накладною №7 від 16.02.2019, податковою накладною №11 від 15.02.2019 на суму 745 000,00 грн., податковою накладною №12 від 16.02.2019 на суму 4 250,00 грн., письмовими відомостями з ЄРПН про реєстрацію податкових накладних №11 від 15.02.2019 та №12 від 16.02.2019 в реєстрі станом на 19.02.2019. Для оплати поставленого товару виставлено рахунок №3 від 15.02.2019;
- 18 лютого 2019 року у кількості 20,060 тон на суму 250 750,00 грн., включаючи ПДВ 20% 41 791,67 грн, що підтверджується видатковою накладною №8 від 18.02.2019, податковою накладною №13 від 18.02.2019, письмовими відомостями з ЄРПН про реєстрацію податкової накладної №13 від 18.02.2019 в реєстрі станом на 19.02.2019. Оплата здійснюється у межах суми, виставленої рахунком №3 від 15.02.2019;
- 21 лютого 2019 року у кількості 53,000 тон на суму 662 500,00 грн, включаючи ПДВ 20% 110 416,67 грн, що підтверджується видатковою накладною №9 від 21.02.2019, податковою накладною №14 від 21.02.2019, письмовими відомостями з ЄРПН про реєстрацію податкової накладної №14 від 21.02.2019 в реєстрі станом на 25.02.2019. Для оплати поставленого товару виставлено рахунок №5 від 21.02.2019;
- 25 лютого 2019 у кількості 70,000 тон на суму 875 000,00 грн, включаючи ПДВ 20% 145 833,33 грн, що підтверджується видатковою накладною №11 від 25.02.2019, податковою накладною №17 від 25.02.2019, письмовими відомостями з ЄРПН про реєстрацію податкової накладної №17 від 25.02.2019 в реєстрі станом на 01.03.2019. Для оплати поставленого товару виставлено рахунок №7 від 25.02.2019;
- 27 лютого 2019 року у кількості 21,000 тон на суму 262 500,00 грн, включаючи ПДВ 20% 43 750,00 грн, що підтверджується видатковою накладною №12 від 27.02.2019, податковою накладною №18 від 27.02.2019, письмовими відомостями з ЄРПН про реєстрацію податкової накладної №18 від 27.02.2019. в реєстрі станом на 04.03.2019. Для оплати поставленого товару виставлено рахунок №8 від 27.02.2019.
Як вбачається з матеріалів справи, що за вищевказаний період відповідачем було часткову здійснено оплату поставленого товару на загальну суму 2 745 000,00 грн, а саме згідно наступних платіжних доручень:
- платіжне доручення №612 від 14.02.2019 року на суму 241 800,00 грн щодо оплати рахунку №2 від 14.02.2019;
- платіжне доручення №625 від 14.02.2019 року на суму 18 200,00 грн щодо оплати рахунку №2 від 14.02.2019;
- платіжне доручення №1137 від 15.02.2019 року на суму 540 000,00 грн щодо оплати рахунку №3 від 15.02.2019;
- платіжне доручення №1138 від 15.02.2019 року на суму 270 000,00 грн щодо оплати рахунку №3 від 15.02.2019;
- платіжне доручення №630 від 19.02.2019 року на суму 215 000,00 грн щодо оплати за договором №13/12/2019 від 13.02.2019;
- платіжне доручення №647 від 20.02.2019 року на суму 40 000,00 грн щодо оплати за договором №13/12/2019 від 13.02.2019;
- платіжне доручення №651 від 21.02.2019 року на суму 325 000,00 грн щодо оплати за договором №13/12/2019 від 13.02.2019;
- платіжне доручення №1150 від 21.02.2019 року на суму 185 000,00 грн щодо оплати за договором №13/12/2019 від 13.02.2019;
- платіжне доручення №656 від 25.02.2019 року на суму 700 000,00 грн щодо оплати рахунку №7 від 25.02.2019;
- платіжне доручення №674 від 27.02.2019 року на суму 210 000,00 грн щодо оплати рахунку №8 від 27.02.2019.
З метою досудового врегулювання спору позивач звертався до відповідача з претензією №23 від 02.05.2019, у якій просив останнього провести звірку взаєморозрахунків та сплатити існуючу заборгованість у розмірі 380 000,00 грн. 
Дана вимога була залишена відповідачем без відповіді та задоволення, позивача вважає, що відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань за договором поставки товару своєчасно не здійснив, в зв`язку з чим має сплатити штрафні санкції.
Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.
Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до п. 1. ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. 
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно з ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
На підтвердження виконання позивачем своїх зобов`язань за договором, останнім було надано підписані сторонами видаткові накладні на загальну суму 3 125 000,00 грн.
У пункті 6.3. договору сторони передбачили, що у разі, якщо буде встановлено невідповідність якості товару або нестачі його за кількістю, покупець складає Акт невідповідності продукції (товарів) за кількістю і якістю з товаром по вазі і якості або будь-який інший документ з якого б чітко вбачалася така невідповідність, дані якого будуть остаточними і обов`язковими для постачальника і покупця. Відповідно до даних вказаного акту покупець робить остаточний розрахунок за товар за заліковою вагою, виходячи з якісних показників, зроблених лабораторією покупця.
Судом встановлено, що товар за вищевказаними накладними був прийняти відповідачем в період з 14 по 27 лютого 2019 року у загальній кількості 250,00 тон без жодних зауважень та заперечень щодо кількості та якості.
Таким чином, вищенаведене спростовує твердження відповідача щодо невідповідності кількості переданого товару за видатковими накладними №6 від 14.02.2019, №7 від 16.02.2019, №8 від 18.02.2019, №9 від 21.02.2019, №11 від 25.02.2019 та №12 від 27.02.2019. Жодних доказів отримання відповідачем товару у кількості меншій, ніж визначено у видаткових накладних, відповідачем до матеріалів справи не надано.
Частинами 1-3 ст. 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
У п. 3.3. договору сторони передбачили, що розрахунок за товар здійснюється покупцем по факту приймання товару протягом 3 (трьох) банківських днів після надання постачальником оригіналу рахунку. При оплаті за товар, покупець сплачує у визначений строк суму вартості товару, вказану в п. 3.2. договору, без врахування ПДВ 20%. Доплата ПДВ 20% здійснюється протягом 3 (трьох) банківських днів після надання постачальником квитанції про реєстрацію податкової накладної (накладних) на дану поставку та реєстрації її у державному реєстрі. В разі відсутності податкової накладної належним чином зареєстрованої в реєстрі покупець не оплачує ПДВ 20% вартості товару до моменту реєстрації.
На виконання умов договору та додаткової угоди №1 позивачем було надано для здійснення оплати відповідачем рахунок на кожну партію товару, а також квитанції про реєстрацію податкових накладних.
Згідно зі статтею 201 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну складену за вибором покупця (отримувача) у паперовому вигляді або в електронній формі. Податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов`язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця. Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов`язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс). Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.
З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.
Покупцю товарів/послуг податкова накладна / розрахунок коригування можуть бути надані продавцем таких товарів/послуг в електронній формі з дотриманням вимог законодавства щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.
Законодавцем презюмується реальність оподатковуваних операцій та витрат платника податку, а також достовірність документів податкового обліку, доки податковим органом це не спростовано належними та однозначно розтлумаченими доказами.
На підставі викладеного суд зазначає, що хоч податкова накладна і не фіксує передачу товару покупцю, проте, її складання та реєстрація продавцем (платником податку) є обов`язковим неодмінним наслідком здійснення операцій з постачання товарів/послуг. При цьому, невиконання такого обов`язку тягне за собою відповідальність, передбачену чинним законодавством.
Судом встановлено, що зі спірних господарських операцій позивачем виписано відповідачу податкові накладні №10 від 14.02.2019, №11 від 15.02.2019, №12 від 16.02.2019, №13 від 18.02.2019, №14 від 21.02.2019, №17 від 25.02.2019, №18 від 27.02.2019, які зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Відповідачем не надано доказів, які б свідчили про неприйняття чи непогодження ним вказаних податкових накладних. Посилання на лист від 04.03.2020р. вих. № 56, наданий відповідачем, до суду апеляційної інстанції, висновки суду першої інстанції не спростовує, оскільки коригування податкових накладних не проводились.
З матеріалів справи вбачається, що в період з 14 по 27 лютого 2019 року відповідачем було проведено часткову оплату за поставлений товар у розмірі 2 745 000,00 грн. Інша частина товару, а саме у розмірі 380 000,00 грн (3 125 000,00 грн - 2 745 000,00 грн), залишена відповідачем без оплати. 
Також, судом встановлено, що 03.05.2019 позивач направляв на адресу відповідача претензію №23 від 02.05.2019 про сплату заборгованості, однак, остання була залишена без відповіді та задоволення. 
В силу Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 р., розрахунковий документ - (касовий чек, розрахункова квитанція тощо) видається відправникові з додержанням вимог Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" і підтверджує факт надання послуги відділенням зв`язку.
Згідно з п.п. 59, 61 Постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270 "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку" внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю з описом вкладення подаються для пересилання відкритими для перевірки їх вкладення. У разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв`язку повинен зазначити номер поштового відправлення.
Таким чином, надані позивачем до матеріалів справи опис вкладення до цінного листа зі штемпелем Укрпошти від 03.05.2019 та фіскальний чек про оплату поштового відправлення за трек-кодом №3880037318559 від 03.05.2019 є належними доказами відправлення відповідачеві претензії №23 від 02.05.2019. 
Крім того, у матеріалах справи міститься інформаційна довідка із сайту ПАТ "Укрпошта", відповідно до якої вбачається, що поштове відправлення за трек-кодом №3880037318559 було вручено відповідачу за довіреністю 06.05.2019. 
Отже, вищенаведене спростовує доводи відповідача щодо відсутності належних доказів відправлення претензії. 
Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що виконання грошового зобов`язання відповідача по сплаті 380 000,00 грн, станом на момент розгляду справи, настало, доказів сплати відповідачем основного боргу, факт заборгованості відповідача перед позивачем за договором належним чином доведений та документально підтверджений, отже позовні вимоги про стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 380 000,00 грн є обґрунтованими 
Також, позивач просить суд стягнути за прострочення виконання грошового зобов`язання з відповідача пеню у розмірі 52 512,20 грн, інфляційні втрати у розмірі 9 880,00 грн та 3% річних у розмірі 4 347,20 грн. 
Відповідач в порушення умов договору, у визначений строк зобов`язання щодо оплати поставки товару не здійснив, а отже є таким, що прострочив виконання зобов`язання.
Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.
Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями  у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка,штраф, пеня),яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Пунктом 1 ст. 546 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися зокрема неустойкою.
При цьому, відповідно до п. 1 ст. 547 Цивільного кодексу України всі правочини щодо забезпечення виконання зобов`язань боржника перед кредитором повинні здійснюватися виключно у письмовій формі.
Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Частина 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Згідно ч. 4 ст. 213 Господарського кодексу України штраф як різновид неустойки, може бути встановлений договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).
Місцевим судом встановлено, що статтею 547 Цивільного кодексу України імперативно визначено умову, згідно якої забезпечення виконання зобов`язання має відбуватися у письмовій формі, тобто встановлення штрафних санкції за порушення виконання зобов`язання має бути вчинене у письмові формі, як того вимагає зазначена норма закону.
Оскільки, сторонами у договорі не було передбачено встановлення штрафних санкції у вигляді пені за порушення виконання зобов`язання щодо своєчасної оплати поставленого товару, підстави для її стягнення у суду відсутні. 
Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. 
Колегія суддів, погоджується з розрахунком місцевого суду щодо стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 4  347,20 грн. та інфляційних втрат в розмірі 5 687,06 грн. 
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов вірного висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.
Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Статтями 76, 77 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставин, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. 
Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції.
Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 29.01.2020 р. у справі № 911/1958/19 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга скаржника задоволенню не підлягає. 
Керуючись ст. ст. 129, 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Троянівське" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду м. Києва від 29.01.2020 р. у справі № 911/1958/19 - без змін.
2. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Приватне акціонерне товариство "Троянівське". 
3. Поновити дію рішення Господарського суду м. Києва від 29.01.2020 р. у справі № 911/1958/19.
4. Матеріали справи № 911/1958/19 повернути до Господарського суду м. Києва.
5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України. 
Повнй текст постанови складений 17.07.2020р.

Головуючий суддя                                                            А.І. Мартюк 

Судді                                                                                Л.П. Зубець

                                                                                С.О. Алданова