Справа № 161/7351/19 	Головуючий у 1 інстанції: Присяжнюк Л. М. 	
Провадження № 22-ц/802/690/20  Категорія: 84 	  Доповідач: Киця  С. I.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
02 липня 2020 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Киці С. І.,
суддів - Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,
секретар судового засідання – Савчук О. В.,
з участю: представника позивача – ОСОБА_1 ,
представника відповідача – ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей – Колект» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в інтересах якого діє ОСОБА_3 , ОСОБА_6 в інтересах якого діє ОСОБА_3 , ОСОБА_7 в інтересах якого діє ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , Підгайцівської ОТГ Луцького району Волинської області, треті особи на стороні відповідачів, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Луцька районна державна адміністрація, Служба у справах дітей Луцької районної державної адміністрації, про визнання протиправними дій та скасування рішення про реєстрацію місця проживання за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 лютого 2020 року,

                                        В С Т А Н О В И В:

У травні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей – Колект» (далі – ТОВ «Кей – Колект») звернулося до суду із зазначеним позовом.
Покликалося на те, що 06 травня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк») та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11342881000, згідно умов якого остання отримала кредит у розмірі 170 000 доларів США зі сплатою відсотків у розмірі 13,00 % річних, в забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_3 за вказаним кредитним договором 06 травня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та нею був укладений договір іпотеки, предметом якого є житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , земельна ділянка площею 0,1170 га, що розташована в с. Підгайці Луцького району Волинської області. 12 листопада 2011 року до товариства перейшло право вимоги на підставі договорів факторингу та про відступлення права вимоги. Товариство набуло право власності на земельну ділянку та житловий будинок 18 квітня 2018 року. Відповідач ОСОБА_3 здійснила реєстрацію місця проживання членів своєї сім`ї, в тому числі і неповнолітніх дітей, за адресою: АДРЕСА_1 , після укладеного договору іпотеки та без згоди іпотекодержателя. Товариство, як іпотекодержатель, не давало згоди на реєстрацію будь-кого в іпотечному майні за вказаною адресою, а тому вважає дії відповідача ОСОБА_3 такими, що вчиненні в порушення вимог чинного законодавства.
Уточнивши позовні вимоги, ТОВ «Кей – Колект» просило суд визнати протиправними дії відповідача ОСОБА_3 при поданні заяв на реєстрацію місяця проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , у нерухомому майні, яке є предметом іпотеки , а саме у житловому будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та відновити становище, яке існувало до порушення, зобов`язати Виконавчий комітет Підгайцівської ОТГ Луцького району Волинської області скасувати реєстрацію місця проживання вказаних осіб за зазначеною адресою, та стягнути з відповідачів на його користь судовий збір у розмірі 3 842 грн.
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 серпня 2019 року провадження у даній справі в частині вимог ТОВ «Кей – Колект» до ОСОБА_10 закрито.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 лютого 2020 року позов ТОВ «Кей – Колект» задоволено частково.
Скасовано реєстрацію місця проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у житловому будинку АДРЕСА_1 .
В позові ТОВ «Кей – Колект» до Підгайцівської ОТГ Луцького району Волинської області про визнання протиправними дій та скасування рішення про реєстрацію місця проживання відмовлено.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним і необґрунтованим, відповідач ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, у якій покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила апеляційний суд оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у позові. Апеляційна скарга мотивована тим, що висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позову не відповідає обставинам справи, оскільки судом не було взято до уваги те, що позивачем було обрано неправильний спосіб захисту своїх прав як власника, шляхом звернення до суду з позовом про визнання дій протиправними та зобов`язання скасувати реєстрацію місця проживання, що чинним законодавством не передбачено, а тому такі вимоги не підлягали задоволенню. Позивач не просив суд скасувати реєстрацію місця проживання відповідачів, а просив саме Виконавчий комітет Підгайцівської ОТГ Луцького району Волинської області скасувати реєстрацію місця проживання вищевказаних осіб у житловому будинку АДРЕСА_1 , а тому суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог.  
Позивач ТОВ «Кей – Колект» подало відзив на апеляційну скаргу. Зазначає, що доводи поданої відповідачем ОСОБА_3 апеляційної скарги зводяться щодо незаконності реєстрації права власності за ТОВ «Кей – Колект» та щодо виселення, що не має відношення до розгляду даної справи, оскільки реєстрацією місця проживання сторонніх осіб без отримання дозволу іпотекодержателя відповідач ОСОБА_3 спричинила порушення прав товариства не як власника, а саме як іпотекодержателя. Вважає подану відповідачем ОСОБА_3 апеляційну скаргу безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.
Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що реєстрація місця проживання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки позивач ТОВ «Кей – Колект» як іпотекодержатель, за наявності обтяження зазначеного житлового будинку, який перебуває в іпотеці, не надав згоди на вчинення таких дій. Відмовляючи у позові ТОВ «Кей – Колект» до Підгайцівської ОТГ Луцького району Волинської області про визнання протиправними дій та скасування рішення про реєстрацію місця проживання, суд свій висновок мотивував тим, що порушення прав позивача спричинили саме неправомірні дії відповідача ОСОБА_3 .
Такий висновок суду є правильний. 
Встановлено, що 06 травня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11342881000, згідно умов якого остання отримала кредит у розмірі 170 000 доларів США зі сплатою відсотків у розмірі 13,00 % річних.
З метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_3 за вказаним кредитним договором 06 травня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та нею був укладений договір іпотеки, до якого цього ж дня були внесені зміни та доповнення, предметом якого є житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , а також земельна ділянка площею 0,1170 га, що розташована в с. Підгайці Луцького району Волинської області. Умовами п. 2.4.6 цього договору визначено, що право іпотекодавця на реєстрацію у предметі іпотеки інших осіб можливе за умови отримання від іпотекодержателя письмової згоди на такі дії.
06 травня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 були укладені договори поруки для забезпечення виконання зобов`язань відповідачем ОСОБА_3 за кредитним договором. 
12 грудня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») та ТОВ «Кей-Колект» було укладено договір факторингу та договір відступлення права вимоги за договором іпотеки, за умовами яких ПАТ «УкрСиббанк» передало ТОВ «Кей-Колект» право вимоги за кредитним договором № 11342881000 від 06 травня 2008 року та договорами іпотеки і поруки. ТОВ «Кей-Колект» набуло права вимоги за кредитним договором № 11342881000 та договором іпотеки від 06 травня 2008 року.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 грудня 2014 року у справі № 161/7351/19 стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , окремо з кожним поручителем, на користь ТОВ «Кей-Колект» заборгованість за кредитним договором № 11342881000 від 06 травня 2008 року у розмірі 202 155 доларів США 12 центів, що в гривневому еквіваленті становить 1 614 208 грн 63 коп. 
Згідно довідки про склад сім`ї та зареєстрованих у житловому приміщенні, виданої Підгайцівською сільською радою Луцького району Волинської області від 28 лютого 2017 року № 558, у згаданому житловому будинку зареєстровано 8 осіб: ОСОБА_3 (дата реєстрації в будинку – 15 червня 2010 року), ОСОБА_4 (дата реєстрації в будинку – 05 травня 2010 року), ОСОБА_5 (дата реєстрації в будинку – 05 травня 2010 року), ОСОБА_6 (дата реєстрації в будинку – 17 серпня 2010 року), ОСОБА_7 (дата реєстрації в будинку – 10 липня 2010 року), ОСОБА_8 (дата реєстрації в будинку – 05 травня 2010 року), ОСОБА_9 (дата реєстрації в будинку – 05 травня 2010 року), ОСОБА_10 (дата реєстрації в будинку – 05 травня 2010 року).
Приватним нотаріусом Дехтярук І. В. зареєстровано право власності на житловий будинок, загальною площею 305, 9 кв. м; земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, площею 0,1170 га, кадастровий номер 0722884800:01:001:2652, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , що належали боржнику ОСОБА_3 , за ТОВ «Кей-Колект», що підтверджується свідоцтвами № 758, № 759 від 18 квітня 2018 року.
Позивач ТОВ «Кей-Колект» звернулося до нотаріуса з метою укладання договору купівлі-продажу предмета іпотеки. Постановою приватного нотаріуса від 07 червня 2018 року за № 847/02-31 йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з тим, що у будинку зареєстрована малолітня дитина – ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Статтею ст. 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
За змістом ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека – це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Частиною 1 ст. 405 ЦК України визначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.
Відповідно до ст. 9 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим Законом. При користуванні предметом іпотеки іпотекодавець повинен не припускати погіршення стану предмета іпотеки та зменшення його вартості понад норми його звичайної амортизації (зносу).
Іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя: зводити, знищувати або проводити капітальний ремонт будівлі (споруди), розташованої на земельній ділянці, що є предметом іпотеки, чи здійснювати істотні поліпшення цієї земельної ділянки; передавати предмет іпотеки у наступну іпотеку; відчужувати предмет іпотеки; передавати предмет іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування.
Відповідно до ч. 2 ст. 10 цього Закону іпотекодавець повинен своєчасно повідомляти іпотекодержателя про будь-яку загрозу знищення, пошкодження, псування чи погіршення стану предмета іпотеки, а також про будь-які обставини, що можуть негативно вплинути на права іпотекодержателя за іпотечним договором.
Право користування об`єктом іпотеки може здійснюватися виключно на згодою іпотекодержателя, тобто без наявності письмової згоди останнього, будь-яка особа позбавлена можливості здійснити реєстрацію свого місця проживання на об`єкті, що є предметом іпотеки.
Наведене свідчить, що власник буднику, який знаходиться в іпотеці вправі, відповідно до положень наведеного законодавства, реєструвати в ньому своїх рідних членів сім`ї (зокрема малолітніх та неповнолітніх дітей за згодою батьків), а також інших осіб при відповідній наявності належного дозволу іпотекодержателя такої квартири, обов`язок щодо чого передбачений ст. 9 Закону України «Про іпотеку».
Відповідно до ст. 23 Закону України «Про іпотеку», у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.
Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.
Відповідно до положень ст. 3 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов`язує виникнення прав і обов`язків щодо рухомого майна. Відповідно до обтяження в обтяжувача і боржника виникають права і обов`язки, встановлені законом та/або договором. Вимоги до правочину, на підставі якого виникає обтяження, встановлюються законом.
Згідно зі ст. 8 вказаного Закону, якщо інше не встановлено законом або правочином, на підставі якого виникло обтяження, боржник, у володінні якого знаходиться предмет обтяження, може використовувати його відповідно до цільового призначення, а також отримувати продукцію, плоди і доходи від предмета обтяження. При користуванні предметом обтяження боржник повинен не припускати погіршення його стану та необґрунтованого зменшення вартості понад норми амортизації (зносу).
На даний час абз. 5 п. 18 постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207 "Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру", доповненої постановою Кабінету Міністрів України № 481 від 27 травня 2020 року, визначено, що у разі перебування житла в іпотеці, довірчій власності як способу забезпечення виконання зобов`язань для реєстрації місця проживання особи додатково подається письмова згода відповідного іпотекодержателя або довірчого власника.
Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що власник нерухомого майна, що знаходиться в обтяженні та є предметом іпотеки, може використовувати його тільки за цільовим призначенням та розпоряджатися останнім тільки за наявності відповідної згоди іпотекодержателя.
Як встановлено судом першої інстанції та слідує з матеріалів справи, реєстрація вищевказаних осіб у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , була здійснена відповідачем ОСОБА_3 після укладення договору іпотеки, однак іпотекодержатель своєї згоди на вчинення зазначених дій не надавав. При цьому, на час укладення договору іпотеки діти відповідача ОСОБА_3 та інші особи не мали жодних майнових прав на іпотечний будинок. Оскільки малолітні діти не є співвласниками житлового будинку, то їхні права не порушені. Відповідач ОСОБА_3 діяла недобросовісно під час проведення реєстрації осіб в житловому будинку.
Відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 не подали суду жодних доказів, які б підтверджували правомірність їх реєстрації та проживання в спірному житловому буднику. 
Оскільки відповідачем ОСОБА_3 не надано належних та допустимих доказів того, що предмет іпотеки на дату укладання іпотечного договору знаходився у власності (частковій власності) малолітніх дітей чи інших членів сім`ї, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що реєстрація місця проживання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , за відсутності згоди іпотекодержателей та наявності обтяження, є протиправною та підлягає скасуванню, з огляду на що суд обґрунтовано задовольнив вимоги позивача ТОВ «Кей-Колект» в цій частині.
Відмовляючи у позові до Підгайцівської ОТГ Луцького району Волинської області, суд першої інстанції правильно вважав, що заявлені ТОВ «Кей-Колект» до вказаного відповідача вимоги не підлягають задоволенню, оскільки наслідком порушення прав позивача були неправомірні дії відповідача ОСОБА_3 , а не дії Підгайцівської ОТГ Луцького району Волинської області.
Позивач обрав спосіб захисту своїх прав відповідно до ст. 16 ЦК України. Суд першої інстанції не вийшов за межі заявлених позовних вимог. Скасування реєстрації проживання в разі її проведення з порушенням вимог законодавства, передбачено пунктами 28, 29 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів 02 березня 2016 року, а тому такий спосіб захисту прав може бути застосовано і судом при вирішенні спору.
Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду про часткове задоволення позову ТОВ «Кей-Колект» відповідає вимогам закону.
Судом не вирішувалось питання щодо виселення відповідачів, а тому доводи про порушення  вимог ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК України не заслуговують на увагу. 
Наведені відповідачем ОСОБА_3 в апеляційній скарзі доводи щодо невідповідності рішення суду першої інстанції фактичним обставинам справи, порушення ним норм матеріального права, не спростовують вірних висновків суду, а є його власним суб`єктивним тлумаченням норм права та обставин справи і не впливають на законність оскаржуваного рішення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його скасування відсутні.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

                                              П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 залишити без задоволення.
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 лютого 2020 року в даній справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий

Судді: