ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/10366/17                                                                                 Головуючий у 1 інстанції: Шрамко Ю.Т.
                                                                                Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  27 липня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача                                    Вівдиченко Т.Р.
Суддів                                                      Василенка Я.М.
                                                                 Шурка О.І.
За участю секретаря                               Борейка Д.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Відкритого акціонерного товариства "Завод "Квант" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 квітня 2019 року у справі за адміністративним позовом Відкритого акціонерного товариства "Завод "Квант" до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - Відкрите акціонерне товариство "Завод "Квант" звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 24 травня 2017 року №0001221204.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 квітня 2019 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю. 
Не погодившись з рішенням суду, позивач - Відкрите акціонерне товариство "Завод "Квант" звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує, що відповідач протиправно нараховував грошові зобов`язання та штрафні санкції по земельному податку з юридичних осіб.
27 квітня 2020 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від  Головного управління ДПС у м. Києві надійшло клопотання про оголошення перерви по справі, у зв`язку із запровадженням карантину.
Згідно Довідки ШААС від 27 квітня 2020 року, відповідно до ст. 30 Закону України "Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення", ст. 11 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", керуючись постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11 березня 2020 р. №211 судом відкладено розгляд справи.
Також, у вказаному клопотанні про оголошення перерви по справі Головне управління ДПС у м. Києві просило замінити первісного відповідача - Головне управління ДФС у м. Києві на належного відповідача - Головне управління ДПС у м. Києві.
Згідно ст. 52 КАС України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
Постановою Кабінету Міністрів України № 120 від 18 грудня 2018 року утворено Державну податкову службу України та Державну митну службу України.
Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України №682-р від 21 серпня 2019 року, Кабінет Міністрів України погоджується з пропозицією Міністерства фінансів щодо можливості забезпечення здійснення Державною податковою службою покладених на неї постановою Кабінетів Міністрів України від 6 березня 2019 року №227 «Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України» функцій і повноважень Державної фіскальної служби, що припиняється, з реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на Державну податкову службу.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає за необхідне замінити відповідача Головне управління ДФС у м. Києві на його правонаступника - Головне управління ДПС у м. Києві.
27 квітня 2020 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача - Відкритого акціонерного товариства "Завод "Квант" надійшла заява про розгляд справи у письмовому провадженні на підставі наявних у справі доказів.
Дану справу призначено до розгляду на 27 липня 2020 року.
Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Державною податковою інспекцією у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві було проведено перевірку своєчасності сплати податкових зобов`язань по земельному податку з юридичних осіб ВАТ «Завод «Квант», за наслідком якої, складено Акт від 19 січня 2017 року №11/26-50-12-03-16/14309866.
Перевіркою встановлено порушення Відкритим акціонерним товариством "Завод "Квант" (далі - ВАТ «Завод «Квант») строків сплати самостійно визначеного платником грошового зобов`язання з земельного податку (орендної плати) з юридичних осіб у розмірі 262  546,95 грн.
На підставі Акта перевірки від 19 січня 2017 року №11/26-50-12-03-16/14309866 та рішення про результати розгляду первинної скарги від 14 квітня 2017 року №9396/10/26-15-10-02-16, Головним управлінням ДФС у м. Києві прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 24 травня 2017 року №0001221204, яким, на підставі ст. 126 Податкового кодексу України за затримку на 214, 210, 210, 184, 179 та 179 календарних днів сплати грошового зобов`язання в сумі 262  546,95 грн. ВАТ «Завод «Квант» зобов`язано сплати штраф у розмірі 20 % у сумі 52 509,39 грн.
Не погоджуючись із податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюється Податковим кодексом України (далі - ПК України).
За приписами п.п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 ст. 16 ПК України передбачено обов`язок платника податків сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Приписами п.п. 14.1.156 п. 14.1 ст.14 ПК України визначено, що податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк). 
Відповідно до п.п. 14.1.72  і 14.1.73 п. 14.1 статті 14 ПК України, земельним податком визнається обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів. Землекористувачами можуть бути юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.
Згідно п. 269.1 ст. 269 ПК України, платниками земельного податку є:  власники земельних ділянок, земельних часток (паїв);  землекористувачі.
Норми п. 270.1 ст.270 ПК України визначають, що об`єктами оподаткування є:  земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні;  земельні частки (паї), які перебувають у власності. 
В силу п. 286.2 ст.286 ПК України, платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями.
Згідно п. 287.3 ст.287 ПК України, податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.
В силу п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Положеннями п.п. 87.9 ст. 87 ПК України визначено, що у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.
У відповідності до п.п. 131.2 ст. 131 ПК України, при погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов`язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені. Якщо платник податків не виконує встановленої цим пунктом черговості платежів або не визначає її у платіжному документі (чи визначає з порушенням зазначеного порядку), контролюючий орган самостійно здійснює такий розподіл такої суми у порядку, визначеному цим пунктом.
Згідно п. 126.1 ст. 126 ПК України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Як вбачається з матеріалів справи, Відкритим акціонерним товариством "Завод "Квант" до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві було подано податкову декларацію з плати за землю за 2016 рік (Т. 1 а.с. 107-109).
Відповідно до вказаної декларації, позивачем нараховано податкове зобов`язання за 2016 рік у сумі  125  202,67 грн. та помісячно у сумі 93  766,89 грн.
Згідно Акта про результати перевірки своєчасності сплати податкових зобов`язань по земельному податку з юридичних осіб  ВАТ «Завод «Квант» від 19 січня 2017 року №11/26-50-12-03-16/14309866, встановлено порушення ВАТ "Завод "Квант" термінів сплати грошового зобов`язання, визначеного  п. 57.1 ст. 57 ПК України, по земельному податку (Т. 1 а.с. 14-16).
Відповідно до розрахунку штрафної санкції до Акту про результати перевірки своєчасності сплати податкових зобов`язань по земельному податку з юридичних осіб  ВАТ «Завод «Квант», прострочення погашення узгоджених сум податкових зобов`язань з земельного податку за лютий - травень 2016 року позивачу нараховано штраф у розмірі 52  509,39 грн.
Матеріали справи свідчать, що, відповідно до інтегрованої картки платника податку позивача, у Відкритого акціонерного товариства  "Завод "Квант" станом на 30 березня 2016 року  (граничний строк сплати податкового зобов`язання з земельного податку за лютий 2016 року, нарахованого, відповідно до податкової декларації за 2016 рік) була наявна заборгованість зі сплати вказаного податку у сумі 569   168, 51 грн.
Так, як вірно зазначено судом першої інстанції, кошти у сумі 93  766,89 грн., сплачені, відповідно до платіжного доручення від 30.03.2016 року №531 в рахунок сплати земельного податку за лютий 2016 року, були зараховані контролюючим органом в рахунок погашення наявного податкового боргу, згідно з черговістю його виникнення. Аналогічно з коштами, сплаченими, згідно з платіжними дорученнями від 28.04.2016 року №579, від 27.05.2016 року №625, від 24.06.2016 року №673, в рахунок сплати земельного податку за березень, квітень, травень 2016 року (період несвоєчасної сплати узгоджених податкових зобов`язань сумі 262     546,95 грн., на яку оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням нараховано штрафні санкції) відповідно.
Щодо посилання апелянта на оскарження ВАТ «Завод «Квант» податкових повідомлень-рішень №009240 від 26 вересня 2016 року, №0001221204 від 24 травня 2017 року, №0184281209 від 23 листопада 2017 року та №0435371212 від 16 серпня 2018 року, колегія суддів зазначає наступне.
Так, штрафні санкції, нараховані податковим повідомленням-рішенням №009240 від 26 вересня 2016 року, були виключені з обліку у зв`язку з оскарженням, а тому, не вплинули   на суму заборгованості позивача у спірному періоді. 
Інші податкові повідомлення-рішення були прийняті за прострочення сплати податкових зобов`язань відносно періоду, що не охоплювався періодом, за який позивачу нараховано штрафні санкції оскаржуваним рішенням.
З приводу посилання апелянта на визнання ВАТ «Завод «Квант» банкрутом, колегія суддів зазначає наступне.
Із постанови Вищого господарського суду України від 24 лютого 2016 року вбачається, що постановою Арбітражного суду м. Києва від 27 березня 1998 року Київський завод "Квант" визнано банкрутом та відносно нього введено ліквідаційну процедуру. Ухвалою Арбітражного суду м. Києва від 12 серпня 1996 року порушено провадження у справі № 15/80 про банкрутство Київського заводу "Квант" за заявою Закритого акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" в особі Лівобережного відділення, в порядку норм Закону України Про банкрутство". Ухвалою Господарського суду м. Києва від 06 жовтня 2015  року затверджено звіт ліквідатора, затверджено ліквідаційний баланс станом на 06 жовтня 2015 року, визнано ВАТ "Завод "Квант" вільним від боргів і таким, що може продовжувати свою підприємницьку діяльність, провадження у справі № 15/80 припинено. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 24 листопада 2015 року   апеляційну скаргу залишено без задоволення, а ухвалу господарського суду м. Києва від 06 жовтня 2015 року - без змін.
Разом з тим, постановою Вищого господарського суду України від 24 лютого 2016 року постанову Київського апеляційного господарського суду від 24.11.2015 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.10.2015 у справі № 15/80 скасовано. Провадження у справі № 15/80 припинено.
Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, зокрема, припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута.
З огляду на зазначене, оскільки, провадження у справі про банкрутство ВАТ «Завод «Квант» було припинено ухвалою Господарського суду м. Києва від 06 жовтня 2015  року, яка набрала законної сили 24 листопада 2015 року, визнано ВАТ "Завод "Квант" вільним від боргів і таким, що може продовжувати свою підприємницьку діяльність, провадження у справі № 15/80 припинено, положення ч. 1 ст. 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» до спірних правовідносин застосуванню не підлягають.
Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що якщо ВАТ "Завод "Квант" вважає, що контролюючим органом протиправно попередньо нараховувались штрафні санкції чи пеня або протиправно зараховувались кошти, сплачені ним в рахунок погашення податкового зобов`язання за той чи інший період, в рахунок погашення податкового боргу, він не позбавлений права оскаржувати відповідні рішення, дії чи бездіяльність контролюючого органу. 
Посилання апелянта на те, що в Акті перевірки не зазначено, який вид перевірки було проведено та на якій підставі, який період часу став предметом перевірки, на думку колегії суддів, є недоліками вказаного акта, проте, не спростовують встановленого порушення та не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.
Доводи апелянта про те, що ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві не мало повноважень на проведення перевірки позивача, колегія суддів вважає необгрунтованими, з огляду на наступне.
Відповідно до п. 41.1 ст. 41 ПК України (в редакції, чинній на час проведення перевірки позивача), контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.
Отже, до контролюючих органів віднесено територіальні органи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.
Згідно п. 41.4 ст. 41 ПК України, інші державні органи не мають права проводити перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, у тому числі на запит правоохоронних органів.
Постановою Кабінету Міністрів України від 6 серпня 2014 року № 311 утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної фіскальної служби за переліком згідно з додатком 1.
Додатком 1 до вищевказаної Постанови передбачено Перелік територіальних органів ДФС, які утворюються, зокрема, м. Київ: Державна податкова інспекція у Голосіївському районі Головного управління ДФС.
Таким, чином, колегія суддів вважає, що у Державна податкова інспекція у Голосіївському районі Головного управління ДФС, як територіальний орган ДФС, була наділена повноваженнями на здійснення перевірки ВАТ «Завод «Квант».
Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.
Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необгрунтованість позовних вимог Відкритого акціонерного товариства "Завод "Квант" та відсутність правових підстав для їх задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).
При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому, підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 315,  316, 321,  322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Завод "Квант" залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 квітня 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені  статтями 328-329 КАС України.

  Суддя-доповідач                                                                                  Вівдиченко Т.Р.
          
  Судді                                                                                                      Василенко Я.М.
                                                                                                  
                                                                                                          Шурко О.І.

                                                             Повний текст постанови виготовлено 03.08.2020 року