ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

12 серпня 2020 року

м. Харків

Справа № 641/9402/13-ц

Провадження № 22-ц/818/1440/20

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого – Пилипчук Н.П.,

суддів – Кругової С.С., Маміної О.В
.
за участю секретаря судових засідань – Прокопчук І.В.

учасники справи: 

заявник: ОСОБА_1 , 

апелянт: ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, з апеляційною скаргою  ОСОБА_2 на ухвалу Комінтернівського районного суду м.Харкова від 23 грудня 2019 року, постановлену суддею Курганниковою О.А., в залі суду в м. Харків,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про визнання виконавчого листа Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19.01.2015 року таким, що не підлягає виконанню, в якій просила зупинити виконавче провадження ВП № 46307964 від 31.01.2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми боргу у розмірі 229415 грн. та судових витрат у сумі 2295 грн; визнати виконавчий лист, виданий Комінтернівським районним судом м. Харкова від 19.01.2015 року по справі № 641/9402/13-ц таким, що не підлягає виконанню; стягнути на користь ОСОБА_1 грошові кошти, які безпідставно одержанні стягувачем за виконавчим листом Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19.01.2015 року по справі № 641/9402/13-ц.

Обґрунтовуючи своє подання посилалась на те, що 03.12.2019 року за результатами розгляду її апеляційної скарги колегією суддів Харківського апеляційного суду ухвалена постанова, якою заочне рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова по справі № 641/9402/13-ц від 16.12.2013 року в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором позики від 30 липня 2012 року у розмірі 229415 грн., а також 2295 грн. судового збору скасовано та прийнято нову постанову про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 в цій частині, в решті заочне рішення було залишено без змін. Звертає увагу, що вона не є боржником перед ОСОБА_3 . Крім цього вказує, що постанова державного Міжрайонного ВДВС по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова ГТУЮ у Харківській області про відкриття виконавчого провадження стосовно стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 229415 грн. на користь ОСОБА_2 винесена на підставі незаконного виконавчого листа Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19.01.2015 року по справі № 641/9402/13-ц, який винесено помилково. Вважає, що виконавчий лист Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19.01.2015 року по справі № 641/9402/13-ц стосовно стягнення ОСОБА_1 суми боргу у розмірі 229415 грн. та витрат на сплату судового збору в розмірі 2295 грн., повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, оскільки виданий без достатніх правових підстав та не відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження».
Ухвалою Комінтернівського районного суду м.Харкова від 23 грудня 2019 року заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню задоволено частково. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист № 641/9402/13-ц від 19.01.2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики від 30.07.2012 року у розмірі 229415 грн. та судових витрат у сумі 2295 грн. В іншій частині заява ОСОБА_1 залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу ОСОБА_2  посилався на те, що судом повністю проігноровані положення статей щодо його повідомлення про розгляд поданої заяви як позивача у справі та стягувача у виконавчому провадженні, що підтверджується матеріалами справи, в яких відсутні жодні документи по направлення будь-яких судових повісток, вказує, що жодним чином не був повідомлений про судовий розгляд та про винесення Комінтернівським районним судом міста Харкова у справі № 641/9402/13-ц ухвали від 23.12.2019. Зазначає, що визначення судді або колегії суддів (судді-доповідача) для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою у порядку, визначеному цим Кодексом (автоматизований розподіл справ). Звертає увагу суду на те, що згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.05.2019 (а.с. 117) справа була розподілена судді-доповідачу Григор`єву Б.П. тому невідомо з яких підстав справа (заява про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню) без протоколу автоматизованого розподілу судової справи, лише за протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 12.12.2019 (а.с. 205) була передана на розгляд судді- доповідача Курганніковій О.А., адже у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.05.2019 (а.с. 117), було визначено розгляд справи у складі головуючого судді (судді-доповідача) Григор`єва Б.П. Звертає увагу суду на те, що заява про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, на підставі якої винесено оскаржувану ухвалу суду, подана та підписана ОСОБА_1 (а.с. 206, 208, 218, 220), проте в матеріалах справи відсутні жодні докази, наявності у зазначеної особи ( ОСОБА_1 ) права підпису та подачі відповідної заяви, адже, згідно матеріалів справи, стороною (Відповідачем-2) у справі є ОСОБА_4 (а не ОСОБА_1 ). При цьому не подано, навіть, копії паспорту чи інших документів, що могли б підтвердити що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 це одна особа.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з`явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулась до суду 12.12.2019 року із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, по справі №641/9402/13-ц.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м.Харкова від 23 грудня 2019 року заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню задоволено частково. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист № 641/9402/13-ц від 19.01.2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики від 30.07.2012 року у розмірі 229415 грн. та судових витрат у сумі 2295 грн. В іншій частині заява ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Між тим, з матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції розглянув по суті заяву ОСОБА_1 без належного повідомлення учасників справи, зокрема стягувача ОСОБА_2 про її розгляд.

Матеріали справи не містять доказів належного повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини першої статті 8 ЦПК України, ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про час і місце розгляду своєї справи.

Повідомлення сторін про час і місце розгляду справи проводиться відповідно до вимог ст.ст. 128-130 ЦПК України у спосіб, який забезпечує фіксацію повідомлення або виклику.

Згідно з положеннями ст.128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.

Отже, під час розгляду справи у суді першої інстанції належним доказом вручення судової повістки, відправленої поштою, було, зокрема, повідомлені про вручення рекомендованого листа.

Відповідно до ч. 13 ст. 128 ЦПК України, за наявності відповідної письмової заяви учасника справи, який не має офіційної електронної адреси, та технічної можливості, повідомлення про призначення справи до розгляду та про дату, час і місце проведення судового засідання чи проведення відповідної процесуальної дії може здійснюватися судом з використанням засобів мобільного зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, шляхом надсилання такому учаснику справи текстових повідомлень із зазначенням веб-адреси відповідної ухвали в Єдиному державному реєстрі судових рішень, в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

При повідомленні або виклику до суду телефонограмою, факсом чи за допомогою інших засобів зв`язку необхідною умовою є забезпечення фіксації такого повідомлення або виклику. Вважається недостатнім наявність у справі лише довідки секретаря судового засідання (чи іншої уповноваженої особи) про повідомлення особи, яка бере участь у справі, зокрема телефонограмою, оскільки слід забезпечити фіксацію такого повідомлення та його отримання. Підтвердженням цьому може бути наявність у справі відповідної телефонограми, яка за змістом відповідала б вимогам статті 129 ЦПК України (зміст судової повістки і оголошення про виклик у суд). Крім того, повинні міститися дані про особу, яка надіслала телефонограму, і детальні дані про особу, яка її прийняла, та за яким телефоном. Зазначена телефонограма має бути зареєстрована в суді, а у справі має бути відповідний витяг із журналу телефонограм.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права.

Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд (пункти 41 і 60 Доповіді «Верховенство права», схваленої Венеційською Комісією на 86-му пленарному засіданні, м. Венеція, 25-26 березня 2011 року).

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.

Відповідно до вимог статті 6 ЦПК України, суд зобов`язаний поважати честь і гідність усіх учасників судового процесу і здійснювати правосуддя на засадах їх рівності перед законом і судом незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних та інших ознак.

Згідно зі статтею 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини вказав, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (GUREPKA v. UKRAINE (No.2), № 38789/04, § 23, ЄСПЛ, від 08 квітня 2010 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v.RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року).

Отже, про належне повідомлення особи про час і місце розгляду справи у цьому випадку може свідчити лише розписка та належна фіксація такого повідомлення.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що учасники справи, зокрема стягувач ОСОБА_2 не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, оскільки матеріали справи не містять доказів належного повідомлення.

Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

Стосовно заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконання боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа або наявності інших обставин, які зумовлюють необхідність установлення питань виконання судового рішення.

Судом першої інстанції встановлено, що заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16.12.2013 року задоволено позовні вимоги  ОСОБА_2 до ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про стягнення солідарно з ОСОБА_5 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 суми боргу у розмірі 229415 грн. та витрат на сплату судового збору в розмірі 2295 грн.

На виконання вказаного заочного рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова по справі № 641/9402/13-ц від 16.12.2013 року виданий виконавчий лист від 19.01.2015 року.

Постановою Харківського апеляційного суду від 03.12.2019 року заочне рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16.12.2013 року в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором позики від 30 липня 2012 року у розмірі 229415 грн., а також 2295 грн. судового збору скасовано та прийнято нову постанову про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 в цій частин, в решті заочне рішення було залишено без змін.

Таким, чином, оскільки ОСОБА_1 не є боржником у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про стягнення солідарно з ОСОБА_5 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 суми боргу, тому заява ОСОБА_1 в частині визнаня виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню підлягає частковому задоволенню.

ОСОБА_2 зазначає, що заява ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню була прийнята до розгляду та задоволена судом, однак при цьому суд не перевірив чи є ОСОБА_6 та ОСОБА_4 однією особою.

Між тим, з матеріалів справи вбачається, що справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 , ОСОБА_4 про стягнення суми за договором позики вже була предметом апеляційного перегляду за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , де особа ОСОБА_1 була встановлена.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана ухвала постановлена у складі судді Курганникової О.А., якій справа надійшла у провадження на підставі протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, як судді, яка приймала участь у вирішенні справи по суті, ухвалила заочне рішення Комінтернівського районного суду від 16 грудня 2013 року.

Зазначене відповідає змісту Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженою рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 року № 30.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно вимог п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 379, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 – задовольнити частково.

Ухвалу Комінтернівського районного суду м.Харкова від 23 грудня 2019 року – скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про визнаня виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий  лист № 641/9402/13-ц від 19.01.2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики від 30 липня 2012 року у розмірі 229415 грн., а також 2295 грн. судового збору.

В іншій частині заяву ОСОБА_1 - залишити без задоволення. 

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий –                                                                     Н.П. Пилипчук 

Судді –                                                                        О.В. Маміна 

С.С. Кругова