Справа № 991/6677/20
Провадження № 1-кп/991/63/20

ОКРЕМА ДУМКА
судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 
щодо ухвали від 09.09.2020 у судовій справі № 991/6677/20
(провадження № 1-кп/991/63/20)

9 вересня 2020 року	місто Київ	

На розгляді колегії з жовтня 2019 року перебуває кримінальне провадження № 52019000000000324 щодо ОСОБА_2 про обвинувачення його за статтею 3661 Кримінального кодексу України (далі – КК України).
07.08.2020 з Офісу Генерального прокурора судом отримано обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 52019000000000208 також про обвинувачення ОСОБА_2 за ст. 3661 КК України. Справу передано раніше визначеному складу суду для вирішення питання про її об`єднання (спільного розгляду) з іншим провадженням щодо ОСОБА_2 .
Судом постановлено ухвалу, якою згадані провадження не об`єднано для здійснення їх спільного розгляду, обвинувальний акт передано до канцелярії Вищого антикорупційного суду для здійснення автоматизованого розподілу судової справи.
Зокрема, в обґрунтування ухвали більшість колегії суддів зазначила, що провадження, щодо об`єднання яких вирішувалось питання, перебувають на різних стадіях судового провадження. У справі № 52019000000000324 здійснюється судовий розгляд, досліджено усі документи сторони обвинувачення та перейдено до етапу допиту свідків. Водночас, у новому провадженні справа перебуває на стадії підготовчого провадження. Хоч обвинувачення в обидвох справах висунуто одній і тій же особі, однак стосується різних обставин, містить різну доказову базу. 
Отже, об`єднання зазначених кримінальних проваджень, на думку більшості суддів колегії, є недоцільним, не може забезпечити виконання завдань кримінального провадження, розумність строків його розгляду та може ускладнити судовий розгляд.
Вважаю за необхідне аргументувати.
Відповідно до частини другої статті 334 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) у разі якщо на розгляд суду першої інстанції надійшли матеріали кримінального провадження щодо особи, стосовно якої цим судом вже здійснюється судове провадження, воно передається складу суду, що його здійснює, для вирішення питання про їх об`єднання.
Положення частини першої статті 217 КПК України (за правилами якої здійснюється об`єднання) встановлюють, що у разі необхідності в одному провадженні можуть бути об`єднані матеріали кримінальних проваджень щодо однієї особи, обвинуваченої у вчиненні кількох кримінальних правопорушень.
Як зазначалось вище, колегією суддів з жовтня 2019 року здійснюється розгляд справи стосовно ОСОБА_2 . У серпні 2020 року відносно нього ж до колегії надійшов інший обвинувальний акт.
Отже, згідно з вказаними нормами процесуального закону новий обвинувальний акт стосовно тієї ж особи, у разі необхідності, може бути об`єднано з матеріалами провадження, розгляд якого вже відбувається.
Очевидно, доцільність та необхідність об`єднання проваджень встановлюється, виходячи із завдань кримінального провадження.
Завданнями кримінального провадження є, зокрема, забезпечення швидкого та повного судового розгляду (стаття 2 КПК України).
На моє переконання, колегія, яка постановила ухвалу, мала можливість ефективніше досягти зазначених завдань.
Окремий розгляд проваджень не сприятиме повноті судового розгляду.
Відповідно до двох обвинувальних актів ОСОБА_2 обвинувачується за ст.3661 КК України – подання суб`єктом декларування завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції».
Фактично, за версією прокуратури, викладеною в обидвох обвинуваченнях, недостовірність у поданих обвинуваченим деклараціях полягала в тому, що він не зазначив членом своєї сім`ї ОСОБА_3 (особу, з якою він спільно проживає, але не перебуває у шлюбі). При цьому, ОСОБА_2 у деклараціях не вказав нерухоме та рухоме майно, корпоративні права та доходи належні їй.
Різниця в обвинувальних актах полягає лише в тому, що ОСОБА_2 за першим з них обвинувачується у поданні недостовірних відомостей у 2015 та 2016 роках, у другому – у 2017 році. Також дещо зменшився обсяг нерухомого майна та корпоративних прав.
Таким чином, окремий розгляд проваджень, у яких особа, за твердженням прокурорів, впродовж трьох років подавала ті ж самі недостовірні відомості, може негативно вплинути на повноту судового розгляду.
Крім того, необ`єднання справ призведе до збільшення тривалості судового розгляду у новому провадженні.
З клопотань прокурорів про здійснення судового виклику осіб у двох провадженнях щодо ОСОБА_2 вбачається, що у кожному з них зазначено про виклик 55 одних і тих же свідків.
В обох обвинувальних актах вказано, що обвинувачений не задекларував належні ОСОБА_3 квартиру, два машиномісця, елінг, 37/100 частки нежитлового приміщення, два автомобілі, корпоративні права у двох товариствах.
В первинному судовому засіданні судом досліджено та долучено усі правовостановлюючі документи на зазначені об`єкти.
Крім того, судом вже досліджено велику кількість доказів, якими, за твердженням прокурорів, вони доводили фактичне перебування ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у шлюбних відносинах вже після подання декларацій за 2015 та 2016 роки, тобто у 2017 році (в періоді вказаному в новому обвинуваченні).
У разі об`єднання з первинною справою, у ній вже погоджено зі сторонами проведення трьох судових засідань, здійснено виклик частини свідків.
Зазначене свідчить, що через необ`єднання справ у новому провадженні потворно необхідно досліджувати значний обсяг доказів, двічі викликати свідків, більшість яких з міста Одеси. Новій колегії доведеться, повторно досліджувати ті ж самі обставини кримінального провадження.
Отже, призначеній колегії суду необхідно витратити більше часу для розгляду нового обвинувального акта щодо ОСОБА_2 .
У зв`язку з вищевикладеним, я переконаний, що була необхідність, зумовлена завданнями кримінального провадження, для об`єднання кримінальних проваджень.

       Суддя                                                                         ОСОБА_1