ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
21 липня 2020 року           справа № 200/5242/20-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Гайдара А.В., суддів: Геращенка І.В., Казначеєва Е.Г., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 червня 2020 року (повний текст складено 15 червня 2020 року в м. Слов`янськ Донецької області) у справі № 200/5242/20-а (суддя в 1 інстанції - Буряк І.В.) за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця Клименка Романа Васильовича про визнання дій приватного виконавця протиправними та скасування постанови про накладення арешту,-

                                                      В С Т А Н О В И В: 

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Донецького окружного адміністративного суду із позовною заявою до приватного виконавця Клименка Р.В. (далі - відповідач), в якій просила: визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва від 17.04.2020 про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні № 61866536, в частині накладення арешту на кошти на рахунку ОСОБА_1 , відкритому в АТ «Державний Ощадний банк України», № НОМЕР_1 ; зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Р.В. зняти арешт з коштів на рахунку ОСОБА_1 , відкритому у АТ «Державний Ощадний банк України», № НОМЕР_1 . 
В обґрунтування позову зазначено, що відповідачем протиправно накладено арешт на особистий рахунок № НОМЕР_1, що призначений для виплати заробітної плати, наслідком таких дій є неможливість своєчасно отримувати заробітну плату та позбавляє позивачку коштів на проживання.
У свою чергу, рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України, є рахунками зі спеціальним режимом, на які виконавчою службою, відповідно вимог чинного законодавства, арешт не накладається.
Позивач, зазначала, що відповідна правова позиція відображена у численних постановах Верховного Суду.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15 червня 2020 року у справі № 200/5242/20-а у задоволенні адміністративного позову було відмовлено.
Не погодившись з таким рішенням, представником позивача подано апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, та просила скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
На обґрунтування апеляційної скарги наведено практично ті самі доводи, які були викладені в позовній заяві та протягом розгляду справи в суді першої інстанції.
Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до вимог частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги та встановила наступне.
ОСОБА_1 , є громадянкою України, паспорт серія НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_1 .
30 вересня 2013 року між ПАТ «Платінум Банк», ОСОБА_1 (як позичальник) та ПрАТ «Ренесанс життя» (страховик) укладено кредитний договір зі страхуванням життя позичальника № 737/6996CLAPS.
За даним договором Банк надає Позичальнику грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на поточні потреби, а Позичальник зобов`язується повернути наданий кредит … . (п. 1.1)
За даним договором сума кредиту складає 16 992,00 грн., строк кредитування 36 місяців, процентна ставка 12%. Дата повернення 15.10.2016 (п. 1.2).
13 березня 2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області вчинено виконавчий напис (реєстровий номер 3426) про звернення стягнення з гр. ОСОБА_1 , яка є боржником за кредитним договором від 30.09.2013 № 737/6996CLAPS, укладеним з ПАТ «Платінум Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТОВ «Фінансова компанія «Сіті фінанс» на підставі договору відступлення права вимоги за кредитними договорами від 22.02.2018. Загальна сума, що підлягає стягненню складає 15 937,02 грн.
ТОВ «Фінансова компанія «Сіті фінанс» звернулась до відповідача із заявою про примусове виконання рішення від 06.04.2020 № 1126/ПВ/20 (зареєстрована 17.04.2020) про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого напису нотаріуса від 13.03.2020 № 3426.
17 квітня 2020 року приватним виконавцем винесено:
постанову про відкриття виконавчого провадження № 61866536 за виконавчим написом нотаріуса від 13.03.2020 № 3426, якою постановлено стягнути з боржника ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» заборгованість у розмірі 15 937,02 грн. та виконавчий збір у розмірі 1 593,70 грн;
постанову про арешт коштів боржника, якою постановлено накласти арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору у загальному розмірі 17830,72 грн. 
Для забезпечення реального виконання виконавчого документа накладено арешт на рахунки боржника, відкриті в установах банку, а саме: АТ «ОТП Банк», АТ «Райффайзен Банк Аваль», АТ «ПУМБ», АТ «Державний ощадний банк України», АТ «Приват Банк», АТ «Універсал Банк», АТ «УкрГазБанк»;
постанову про стягнення з боржника основної суми винагороди у розмірі 1 593,70 грн.;
постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, що складає 300,00 грн.
Згідно відповіді ДФС України на запит приватного виконавця від 17.04.2020 встановлено наявність доходу у ОСОБА_1 за ознакою 101 - «Заробітна плата нарахована (виплачена)».
Довідкою відділу освіти Великоновосілківської РДА від 27.05.2020 № 5 підтверджується, що ОСОБА_1 дійсно працює в Олексіївській ЗОШ І-ІІІ ступенів та зарахування заробітної плати проводиться на особистий рахунок № НОМЕР_1 .
Довідкою АТ «Державний ощадний банк України» філія Донецьке обласне управління від 03.06.2020 № 104.0443-25/456 підтверджується те, що у ТВБВ № 10004/0443 філії Донецьке обласне управління АТ «Державний ощадний банк України» відкритий зарплатний картковий рахунок № НОМЕР_1 .
Відповідно до виписки по картковому рахунку № НОМЕР_1 , 28.04.2020 встановлено арешт на рахунок у розмірі 17 830,72 грн.
Спірним питанням у даній справі є правомірність дій приватного виконавця, які полягають у накладенні арешту на грошові кошти по заробітній платі, що містяться на картковому рахунку № НОМЕР_1.
Відповідно до ч. 1 статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ (далі - Закон № 1404).
Стаття 5. Органи та особи, які здійснюють примусове виконання рішень.
1. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
2. Приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 цього Закону… .
Стаття 10. Заходи примусового виконання рішень.
1. Заходами примусового виконання рішень є: 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника.
Стаття 48. Порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника.
1. Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.
Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.
2. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.
Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.
6. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.
Стаття 56. Арешт і вилучення майна (коштів) боржника (наводиться у відповідній частині).
1. Арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
2. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.
Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.
3. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.
4. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.
Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження.
Стаття 59. Зняття арешту з майна.
2. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.
Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.
4. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.
5. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Стаття 68. Умови звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.
1. Стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.
2. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.
3. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.
Стаття 70. Розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника.
1. Розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
2. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.
3. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.
Стаття 73. Кошти, на які не може бути звернено стягнення.
1. Стягнення не може бути звернено на такі виплати: 1) вихідну допомогу, що виплачується в разі звільнення працівника; 2) компенсацію працівнику витрат у зв`язку з переведенням, направленням на роботу до іншої місцевості чи службовим відрядженням; 3) польове забезпечення, надбавки до заробітної плати, інші кошти, що виплачуються замість добових і квартирних; 4) матеріальну допомогу особам, які втратили право на допомогу по безробіттю; 5) допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами; 6) одноразову допомогу у зв`язку з народженням дитини; 7) допомогу при усиновленні дитини; 8) допомогу на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування; 9) допомогу на дітей одиноким матерям; 10) допомогу особам, зайнятим доглядом трьох і більше дітей віком до 16 років, по догляду за дитиною з інвалідністю, по тимчасовій непрацездатності у зв`язку з доглядом за хворою дитиною, а також на іншу допомогу на дітей, передбачену законом; 11) допомогу на лікування; 12) допомогу на поховання; 13) щомісячну грошову допомогу у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства громадян, які проживають на території, що зазнала радіоактивного забруднення; 14) дотації на обіди, придбання путівок до санаторіїв і будинків відпочинку за рахунок фонду споживання.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 128 Кодексу Законів про Працю України (далі - КЗпП України), при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти процентів, а у випадках, окремо передбачених законодавством України, - п`ятидесяти процентів заробітної плати, яка належить до виплати працівникові. При відрахуванні з заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п`ятдесят процентів заробітку.
Постановою правління Національного банку України 12.11.2003  № 492 (у редакції від 17.01.2020) затверджено Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів» (далі - Інструкція).
Пункт 68 розділ V. Банк відкриває поточні рахунки фізичним особам для здійснення деяких видів виплат (заробітної плати, дивідендів, стипендій, пенсій, соціальної допомоги, повернення надлишково сплачених сум, інших виплат) за зверненням суб`єкта господарювання, який укладає з банком договір про відкриття поточних рахунків на користь фізичних осіб.
Пункт 69 розділ V. Банк відкриває фізичній особі окремий поточний рахунок для зарахування виключно заробітної плати, стипендії, пенсії, соціальної допомоги та інших передбачених законодавством України соціальних виплат у порядку, визначеному в пункті 62 розділу V цієї Інструкції, або використовує вже відкритий для цих цілей рахунок (далі у цьому пункті - окремий рахунок).
Клієнт зобов`язаний під час відкриття окремого рахунку в заяві про відкриття поточного рахунку (додаток 3) у рядку "Додаткова інформація" зазначити, що рахунок відкривається для зарахування заробітної плати, стипендії, пенсії, соціальної допомоги та інших передбачених законодавством України соціальних виплат. Така інформація для діючого поточного рахунку зазначається в додатковому договорі до договору банківського рахунку.
Постановою правління Національного банку України від 11.09.2017  № 89 «Про затвердження нормативно-правових актів Національного банку України з бухгалтерського обліку» затверджено: План рахунків бухгалтерського обліку банків України та Інструкцію про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України. (далі - Інструкція та План рахунків).
Додатком 1 до Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України «Призначення та ознаки рахунків бухгалтерського обліку банків України» передбачено, що група рахунків 262 - кошти на вимогу фізичних осіб, зокрема, 2620 - Призначення рахунку: облік вкладів (депозитів) на вимогу фізичних осіб, у тому числі поточні рахунки фізичних осіб та розрахунки за ними; надані кредити овердрафт.
Заробітна плата позивачки у розмірі не більше 80 відсотків є коштами, на які заборонено звертати стягнення, а заробітна плата у розмірі 20 відсотків - є коштами для звернення стягнення, що передбачено - Розділом ІХ Закону України «Про виконавче провадження».
З постанови про накладення арешту колегією суддів встановлено накладення арешту на рахунки позивачки, згідно вказаного переліку, у розмірі суми стягнення 17 830,72 грн., окрім рахунків звернення стягнення на які заборонено.
При цьому право накладення арешту передбачено ст. 56 Закону № 1404.
У свою чергу, єдиною підставою для визнання протиправною та скасування оскаржуваної постанови позивачка вважає неможливість накладення арешту на її зарплатний рахунок, що є рахунком зі спеціальним призначенням.
Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19.05.2020 справа № 905/361/19 зазначено наступне: «Чинним законодавством не передбачено відкриття суб`єктами господарювання рахунків зі спеціальним режимом їх використання для виплати заробітної плати … . Рахунок боржника №  2600725115 на кошти на якому державним виконавцем накладено арешт є поточним рахунком боржника … . Зазначений рахунок не відноситься до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, накладення арешту на які заборонено.».
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.03.2019 справа № 344/8982/17 і Велика Палата Верховного Суду не знайшла підстав для відступу від такої позиції.
Колегією суддів встановлено, що особистий рахунок №  НОМЕР_1 не є рахунком зі спеціальним призначенням, а згідно вказаної вище Інструкції та Плану рахунків група рахунків 262 - кошти на вимогу фізичних осіб, зокрема, 2620 - кошти на вимогу фізичних осіб.
Факт отримання позивачкою заробітної плати на цей рахунок вказаних висновків не спростовує.
Як вже відзначалося, законом не заборонено звертати стягнення, зокрема, на заробітну плату та право накладати арешт на рахунки.
З наявних у справі доказів: довідок роботодавця, АТ «Державний ощадний банк України, ДФС України, виписки про рух коштів на рахунку № НОМЕР_1 колегією суддів встановлено, що на вказаний картковий рахунок надходить заробітна плата позивачки, яка у повному обсязі підлягає арешту та утриманню на виконання постанови про арешт коштів боржника від 17.04.2020.
При цьому, за наявними матеріалами виконавчого провадження колегією суддів не встановлено винесення постанови про звернення стягнення на заробітну плату.
У ситуації, що склалась колегія суддів, з одного боку погоджується із доводами відповідача, що спірний рахунок не є рахунком звернення стягнення чи арешт якого заборонені, з іншого факт арешту та утримання зарплатних коштів у повному обсязі суперечить ст. 70 Закону № 1404 та ст. 128 КЗпП України.
При цьому потрібно розуміти, що на спірний картковий рахунок можуть надходити не лише кошти у вигляді заробітної плати, а й будь-які інші надходження, однак арешт/утримання заробітної плати не може перевищувати 20 %.
Водночас ч. 3 ст. 68 Закону № 1404 визначає особливості звернення стягнення на заробітну плату шляхом надсилання постанови для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.
Власне арешт у процедурах звернення стягнення на заробітну плату не застосовується.
У п. п. 7.20-7.22 вказаної вище постанови Великої Палати Верховного Суду, яку суд вважає релевантною до обставин даної справи, зазначено, що у разі виникнення в боржника зобов`язань з заробітної плати в певному розмірі, на кошти, які знаходяться на поточному рахунку боржника, у такому ж розмірі не може бути накладений арешт, а якщо такий накладено, то підлягає зняттю.
Таке зняття арешту здійснюється виконавцем відповідно до ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих виникнення в боржника зобов`язання з виплати заробітної плати та його розміру. Також арешт в розмірі суми зобов`язання з виплати заробітної плати може бути знятий судом у порядку оскарження відмови виконавця зняти арешт з коштів, призначених для виплати заробітної плати.
Колегією суддів встановлено, що 16 червня 2020 року представник позивача надіслав відповідачу клопотання про зняття арешту з рахунку № НОМЕР_1.
Разом з тим станом на момент апеляційного перегляду дані щодо зняття арешту з рахунку № НОМЕР_1 відповідачем або відмови в знятті з арешту відсутні.
Колегія суддів також приймає доводи відповідача, що в оскаржуваній постанові міститься повідомлення банкам про накладення арешту на рахунки, окрім рахунків накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику.
Системний аналіз ст. 52 та ст. 59 Закону № 1404 дає підстави для висновку, що саме на банк, іншу фінансову установу, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, покладено обов`язок повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках. Вказане кореспондує обов`язку виконавця зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому п. 10 ч. 1 ст. 34 цього Закону.
Матеріали виконавчого провадження не містять повернутих банками постанов приватного виконавця з вказаних вище мотивів. Власне факт накладення АТ «Державний ощадний банк України» арешту на вказаний вище рахунок свідчить, що такий рахунок не має особливого статусу.
Верховний Суд в ухвалі від 07.02.2019 справа № 727/6404/18 зазначив, що в разі, коли банком при виконанні постанови державного виконавця не було враховано вказане в постанові застереження щодо непоширення арешту на кошти на рахунках, накладення арешту та/або звернення на які заборонено законом, державний виконавець не може відповідати за такі дії іншої юридичної особи.
Вказане кореспондує із висновком Великою Палатою Верховного Суду (вказана вище), що арешт має бути знятий власне виконавцем на підставі п. 1 ч. 4 ст. 59 Закону № 1404 у випадку надходження документального підтвердження що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.
Зі свого боку позивачка не позбавлена права відповідно п. 3 ч. 2 ст. 18 Закону № 1404 звернутися до приватного виконавця із клопотання та відповідним документальним підтвердженням про зняття арешту із рахунку на який вона отримує заробітну плату.
У свою чергу відмова приватного виконавця у задоволенні такого клопотання є предметом розгляду суду на підставі ч. 5 ст. 59 Закону № 1404.
Також колегія суддів звертає увагу, що постанова про відкриття виконавчого провадження та постанова про стягнення з боржника основної винагороди є чинними та у даній справі не оскаржуються. Водночас виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України. (ч. 6 ст. 25 Закону України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів від 02.06.2016 № 1403).
Колегією суддів ознак протиправності оспорюваної у справі постанови не встановлено, а тому правові підстави для її скасування наразі відсутні.
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні адміністративного позову.
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись статтями 23, 33, 271, 272, 287, 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-                                                  
                                                         ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 червня 2020 року у справі № 200/5242/20-а - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 червня 2020 року у справі № 200/5242/20-а - залишити без змін.    
Повне судове рішення складено 21 липня 2020 року. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 та п. 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                      А.В. Гайдар

Судді                                                                                                            І.В. Геращенко

                                                                                                                            Е.Г. Казначеєв