П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

_____________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

15 вересня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 815/606/16	
Головуючий в 1 інстанції: Аракелян М.М.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Домусчі С.Д..
суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,
за участю секретаря судового засідання - Тутової Л.С.
представника апелянта Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради - Гармаш А.С.
позивача   ОСОБА_1 
представника позивача - адвоката Білого В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 10 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області, Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області, Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради, в якому просила визнати протиправними дії Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 в реєстрації місця проживання, за адресою: АДРЕСА_1 . Зобов`язати Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради зняти ОСОБА_1 з реєстрації місця проживання, за адресою: АДРЕСА_2 та зареєструвати ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 31.08.2016 року, яка залишена в силі ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 06.12.2016 року, був задовлений адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області, Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 24.01.2020 року касаційні скарги Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області та Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради задоволені скасовані постанова Одеського окружного адміністративного суду від 31.08.2016 року та ухвала Одеського апеляційного адміністративного суду від 06.12.2016 року та ухвалена нова постанова, якою відмовлено у задоволенні позовних вимог.
26.03.2020 року за вх.№13383/20 від Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради на адресу Одеського окружного адміністративного суду надійшла заява про поворот виконання рішення суду у справі №815/606/16, в обґрунтування якої зазначено, що на виконання рішення суду першої інстанції позивача було знято з місця реєстрації та зареєстровано за іншою адресою. З урахуванням постанови Верховного Суду від 24.01.2020 року виникла необхідність допустити поворот виконання рішення суду та скасувати відповідне зняття з місця реєстрації та реєстрацію місця проживання позивача, що обумовило звернення Департаменту до суду із заявою в порядку ст.380 КАС України.
          Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 10 червня 2020 року відмовлено у повороті виконання судового рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31.08.2016 року у справі №815/606/16 за заявою Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради вих.№01-22/1985 від 24.03.2020 року (вх.№13383/20 від 26.03.2020 року).
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нове судове рішення, яким допустити поворот виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 31.08.2016 року по справі № 815/606/16.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначив про протиправність посилання судом першої інстанції на постанову Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2019 року у справі №569/15646/16-ц, оскільки остання ухвалена в порядку цивільного судочинства, предметом спору в якій є майнові відносини, тоді як справа №815/606/16 розглядається в порядку адміністративного судочинства.
ОСОБА_1 своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.
Апеляційний суд, заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає зміні, за таких підстав.
Суд встановив, що на виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 31.08.2016 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 06.12.2016 року, Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради 29.10.2018 року позивача - ОСОБА_1 знято з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 (т. 3 а.с. 45-46), та 29.10.2018 року реєстрєстровано за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 (т. 3 а.с. 47-48).
Постановою Верховеного Суду  від 24.01.2020 року скасовані постанова Одеського окружного адміністративного суду від 31.08.2016 року та ухвала Одеського окружного адміністративного суду від 06.12.2016 року. У справі ухвалена нова постанова, якою  відмовлено у задоволенні позовних вимог (т. 2 а.с. 82-90).
Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні заяви, виходив з того, що пункт 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постанововю КМУ №207 від 02.03.2016 року, не визначає у якості підстави для скасування реєстрації місця проживання поворот виконання рішення суду за ухвалою суду, натомість, вказує на таку підставу як рішення суду про зняття з реєстрації місця проживання особи, чи про позбавлення права власності на житлове приміщення. Таке рішення ухвалюється судом у позовному провадженні, а не в порядку повороту вже ухваленого рішення в немайновому спорі.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.
За приписами частини 1 статті 380 КАС України суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він, зокрема, закриває провадження у справі.
Відповідно до частини 7 статті 380 КАС України якщо питання про поворот виконання судового рішення не було вирішене згідно із частинами першою - третьою цієї статті, заява відповідача про поворот виконання розглядається адміністративним судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Відповідно до положень ч. 5 ст. 380 КАС України до заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним виконавцем.
Таким чином, поворотом виконання рішення суду є повернення сторін у первісний стан, що передував виконанню рішення, через скасування правової підстави такого виконання. Поворот виконання є способом захисту прав боржника на випадок отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим судовим рішенням неналежного, оскільки правова підстава такого набуття відпала.
Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.
Отже, інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.
При розгляді заяви про поворот виконання рішення необхідно з`ясувати чи порушено скасованим судовим рішенням права сторін, чи виконано рішення суду, що призвело до порушення прав, які потребують відновлення у судовому порядку. При повороті виконання рішення вчиняються дії, які покликані повернути стан речей до виконання рішення суду.
Матеріалами справи підтверджено, що 29.10.2018 року Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради зняв ОСОБА_1 з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 та провів реєстрацію місця проживання позивача за адресою: АДРЕСА_1 .
Постановою Кабінету Міністрів України № 207 від 02.03.2016 року затверджені Правила реєстрація  місця проживання (тут і надалі Правила №207).
Відповідно до п. 26 Правил № 207, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі:
- заяви особи або її представника за формою згідно здодатком  11;
- рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою;
- свідоцтва про смерть;
- повідомлення територіального органу або підрозділу ДМС із зазначенням відповідних реквізитів паспорта померлої особи або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку;
- інших документів, які свідчать про припинення:
- підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства (інформація територіального органу ДМС або територіального підрозділу ДМС, на території обслуговування якого зареєстровано місце проживання особи, про закінчення строку дії посвідки на тимчасове проживання або копія рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання чи скасування дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання в Україні);
- підстав для перебування бездомної особи на обліку/для отримання бездомною особою соціальних послуг у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту (письмове повідомлення соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту);
- підстав на право користування житловим приміщенням (закінчення строку дії договору оренди, найму, піднайму житлового приміщення, строку навчання в навчальному закладі (у разі реєстрації місця проживання в гуртожитку навчального закладу на час навчання), відчуження житла та інших визначених законодавством документів).
Пунктом 28 Правил № 207 встановлено, що реєстрація місця проживання/перебування особи або зняття з реєстрації місця проживання скасовуються в разі їх проведення з порушенням вимог законодавства.
У разі виявлення такого порушення керівник органу реєстрації проводить перевірку підстав реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи, за її результатами складає висновок та приймає рішення про скасування реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи.
Про прийняте рішення особі надсилається письмове повідомлення за формою згідно з додатком 17, в якому зазначаються підстави його прийняття. Особу запрошують на прийом до органу реєстрації для внесення відповідних відомостей до документа, до якого вносяться відомості про місце проживання/перебування.
Працівник органу реєстрації:
- формує і вносить дані про скасування реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи до реєстру територіальної громади;
- формує інформацію про скасування реєстрації/ зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи для її передачі до Реєстру.
Відповідно до пункту 29 вказаного порядку у разі виявлення ДМС або її територіальними органами порушень законодавства органом реєстрації під час здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи такому органу надсилається повідомлення щодо необхідності проведення відповідної перевірки. У разі підтвердження зазначених порушень реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи підлягає скасуванню.
З наведеного можна зробити висновок, що у випадку виявлення державним реєстратором порушень під час здійснення реєстрації, останній скасовує певний акт, яким було здійснено таку дію.
Тобто при наявності певної підстави державний реєстратор наділений повноваженями самостійно вчиняти дії щодо скасування рішень про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання. В данному випадку такою підставою є постанова Верховного Суду від 24 січня 2020 року по цій справі.
Отже, суд першої інстанції, правильно відмовляючи у задоволенні заяви про поворот виконання судового рішення, помилково послався на постанову ВС від 04.09.2019 року у спаві № 569/15646/16-ц та застосував приписи пункту 26 Правил № 207, оскільки вони регулюють процедуру зняття з реєстрації місця проживання, у той час, як в даному випадку необхідно застосувати пнкти 28-29 вказаних Правил, якими врегульоване питання саме скасування реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи.
При цьому апеляційний суд зазначає, що, а ні заява про поворот виконання судового рішення, а ні апеляційна скарга не містять відомостей щодо порушення саме прав Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради, яке відбулось в ході виконання судового рішення, що в подальшому було скасоване.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що в апеляційній скарзі апелянт зазначає про неможливість застосування п. 26 Правил № 207, оскільки за приписами цього пункту зняття з реєстрації  місця проживання особи  може здійснюватися на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Апеляційний суд заначає, що вказані рішенні рішення ухвалюються за правилами цивільного судочинства. Проте як процедура скасування реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи чітко передбачена в пунктах 28-32 Правил № 207, та вказана процедура не потребує судового рішення у разі дотримання  органом реєстрації приписів цих пунктів.
Пстанова Верховного суду від 24.01.2020 року  в цій справі є підтвердженням того, що реєстраційні дії з реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування позивача відбулись з порушенням вимог законодавства, зокрема на підставі рішення суду першої інстанції, яке в подальшому було скасоване та у задоволенні позову було відмовлено.
За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що у задовлені заяви про поворот виконання судового рішення в цій справі слід було відмовити у зв`язку з відсутністю порушених прав заявника та наявністю позасудової процедури  скасування реєстрації /зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи, неможливість вчинення якої заявником не доведена, а ні в суді першої інстанції, а ні при апеляційному перегляді справи.
Також в апеляційній скарзі Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради просить стягнути з позивача судовий збір за подачу апеляційної скарги.
Порядок розподілу судових витрат встановлений ст. 139 КАС України.
Нормами частин першої та другої ст.139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Вирішуючи питання щодо відшкодування понесених апелянтом судових витрат, суд апеляційної інстанції виходить з системного аналізу положень статті 139 КАС України та процесуального статусу апелянта.
В даному випадку апеляційну скаргу було подано Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради, який є суб`єктом владних повноважень у розумінні КАС України.
З урахуванням положень ч.2 ст.139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь суб`єкта владних повноважень, суд присуджує з позивача лише здійснені ним документально підтверджені судові витрати, пов`язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. Тобто, суб`єкту владних повноважень не мають компенсуватися витрати на сплату судового збору, правову допомогу, витрати, пов`язані із прибуттям до суду, та інші судові витрати, крім зазначених вище витрат на доказування, оскільки суб`єкт владних повноважень повинен нести усі ризики, пов`язані з прийняттям ним рішень, вчиненням дій чи допущенням бездіяльності, у тому числі необхідність відстоювати правомірність своєї поведінки в адміністративному суді.
Враховуючи викладене, оскільки суб`єктом владних повноважень не понесено витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, судові витрати відшкодуванню не підлягають.
Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, у зв`язку із помилковим застосуванням судом першої інстанції норм матеріального права, апеляційний суд, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315, ч.ч. 2, 4 ст. 317 КАС України, вважає необхідним змінити мотивувальну частину оскаржуваної ухвали суду першої інстанції зокрема в частині підстав за яким має бути відмовлено у задоволенні заяви про поврот виконання судового рішення, зазначених в мотивувальній частині постанови апеляційного суду, залишивши в іншій частині (в резолютивній частині) рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст. 294, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд - 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради  -  залишити без задоволення.
Змінити мотивувальну частину ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 10 червня 2020 року у справі  №815/606/16 в частині підстав за яким має бути відмовлено у задоволенні заяви про поворот виконання судового рішення.
В іншій частині ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 10 червня 2020 року у справі № 815/606/16 - залишти без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий суддя 	 	Домусчі С.Д.	
Судді	    	Семенюк Г.В.    Шляхтицький О.І.