ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4884/20 Справа № 212/5637/18 	  	Суддя у 1-й інстанції - Чорний І. Я. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2020 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді - Бондар Я.М.
суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.
секретар судового засідання - Голуб О.О.
сторони : позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скрагою позивача ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 лютого 2020 року, ухваленого суддею Чорним І.Я. у м. Кривому Розі, повний текст судового рішення складено 02 березня 2020 року,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2018 року  позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Покровської районної у місті ради м.Кривого Рогу, про позбавлення батьківських прав.
В обґрунтування позову зазначила, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 04 серпня 2012 року по 26 березня 2014 року. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка після розірвання шлюбу залишилась проживати разом з нею. З січня 2013 року батько дитини проживає окремо, з цього часу жодного з покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні доньки. З 26.03.2013 року за рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу відповідач сплачує аліменти на утримання доньки. Станом на 01 травня 2018 року заборгованість по аліментам складає 71771,34 грн. Всі питання щодо виховання доньки вирішуються позивачем самостійно, без участі та підтримки з боку відповідача, який ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не цікавиться її життям, не відвідує її вдома, в дитячому садку. Позивач просила суд позбавити відповідача ОСОБА_2 батьківських прав у відношенні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Жовтневого  районного суду м.Кривого Рогу   від 20 лютого 2020 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позову. 
В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог, посилаючись на порушення судом інтересів дитини та надання переваги стороні відповідача.
В мотивування доводів апеляційної скарги зазначає, що 21 листопада 2019 року в судовому засіданні був присутній її захисник, 19 лютого 2020 року вона не була присутня через хворобу. Суд розглянув справу однобічно, надавши перевагу поясненням відповідача, не задовольнивши клопотання позивача про виклик свідків та витребування матеріалів адміністративної справи. Судом не врахований висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, не надано оцінку наявній заборгованості відповідача по сплаті аліментів.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , який наполягав на задоволенні апеляційної скарги, представника виконавчого комітету Покровської районної у місті ради м.Кривого Рогу - Стехальської А.Ю., яка не заперечувала проти доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено та видно з матеріалів справи, що   сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 04 серпня 2012 року, який розірваний рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 березня 2014 року.(а.с.13)
Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матір`ю дитини є позивачка - ОСОБА_1 , батьком - відповідач ОСОБА_2 , що підтверджується долученим до матеріалів справи свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_1 , що видане Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області 14 березня 2013 року.
Як вбачається з рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 березня 2014 року, після розірвання шлюбу ОСОБА_1 змінено прізвище на дошлюбне - ОСОБА_1 (а.с.14).
Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 31.05.2013 року з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу відповідача ОСОБА_2 (а.с.16).
Висновком виконкому Покровської районної в місті ради від 07 лютого 2019 року за №7/01-29/501 визнано доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітньої дитини ОСОБА_3 (а.с.72).
Як видно з довідки ТОВ «Охоронне агентство «Бастіон»» ОСОБА_2 працює з 25 жовтня 2017 року заступником начальника групи швидкого реагування. З нього утримуються аліменти щомісячно з липня 2018 року в сумі 1750 грн (а.с.114).
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, а позивачем не доведено обставини свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.
Згідно з пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" (далі - Постанова) ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них, а також повно і всебічно досліджувати обставини справи, оскільки, позбавлення батьківських прав - це крайній захід впливу на недобросовісних батьків.
Відповідно до пункту 15 цієї Постанови позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Згідно із статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, (далі - Конвенція) держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Відповідно до статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування.
Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Як роз`яснив Верховний Суд України в Узагальненні «Практика розгляду судами справ, пов`язаних із позбавленням батьківських прав, поновленням батьківських прав, усиновленням, установленням опіки та піклування над дітьми» від 11 грудня 2008 року, при розгляді справ про позбавлення батьківських прав для встановлення обставин справи суду потрібно ретельно перевіряти докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, обов`язково здійснювати необхідні дії для залучення відповідача у справі та з`ясування його позиції та обґрунтувань. Також згідно із ч.4 ст.19 СК обов`язковою є участь у справі органу опіки та піклування. 
Слід звернути увагу на те, що згідно з ч.6. ст.19 СК  України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Колегія суддів не може погодитися із доводами апеляційної скарги, стосовно не урахування судом першої інстанції висновку виконкому Покровської районної в місті ради від 07 лютого 2019 року за №7/01-29/501, яким визнано доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 .
Як видно з пояснення відповідача, наданого на ім`я начальника служби у справах дітей, він не згоден із позбавленням його батьківських прав у відношенні малолітньої, бажає приймати участь у її вихованні, житті та розвитку. Влаштувався на роботу та сплачує аліменти, намагається погашати виниклу заборгованість. (а.с.153). 
Висновок виконкому Покровської районної в місті ради від 07 лютого 2019 року що відповідач ОСОБА_2 не сплачує аліменти на утримання доньки суперечить довідці ТОВ «Охоронне агентство «Бастіон»» про працевлаштування та утримання з липня 2018 року аліментів на користь позивача щомісячно в сумі 1750 грн., тому колегія суддів не може погодитися з його висновком.
Матеріали справи не містять доказів про те, що відповідач не забрав дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявив щодо неї батьківського піклування. Відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, проте стверджує що зі сторони позивача йому чиняться перешкоди у відвідуванні доньки. Відсутні докази жорстоко поводження відповідача з дитиною. Відповідач не перебуває на обліку стосовно хронічного алкоголізму або наркоманії, дані відомості в справі відсутні. Жодних дій, щодо експлуатації дитини, примушуванні її до жебракування та бродяжництва, а також засудження відповідача за вчинення умисного злочину щодо дитини відсутні.
Колегія суддів, погоджується із висновком суду першої інстанції що об`єктивних підстав для позбавлення відповідача батьківських прав у відношенні його малолітньої доньки, передбачені ст. 164 СК України відсутні.
Колегія суддів не може погодитися із доводами апеляційної скарги позивача щодо поважності причин відсутності її в судовому засіданні та розгляд справи у її відсутність. Як видно з матеріалів справи в період перебування в провадженні суду першої інстанції впродовж 1року 6 місяців справа призначалась до судового розгляду 14 разів. Жодного разу позивач не з`явилась в суд. До суду першої інстанції 15 лютого 2019 року подано клопотання про розгляд справи без участі позивача та її представника (а.с.70). В сукупності досліджені докази свідчать про відсутність наміру позивача взяти безпосередню участь у розгляді справи. 
Частиною 1 статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці (рішення від 7 грудня 2006 року у справі "Хант проти України").
Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції врахував, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України), тобто, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.
Позивач належним чином не вмотивувала власних доводів про обрання щодо відповідача такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав. Даних про обставини, які б свідчили про винну поведінку відповідача щодо власної доньки, або даних про те, що до відповідача раніше застосовувались попередження про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, матеріали справи не містять.
З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність достатніх підстав для позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , недоведеність фактів ухиляння відповідача від виховання дитини та свідомого нехтування ним батьківськими обов`язками.
Таким чином, суд першої інстанції, вирішуючи спір на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які їх регулюють, врахував пояснення сторін у справі, особу відповідача, інтереси малолітньої дитини та відносини, що склались між її батьками, а також виходячи з того, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність позивачем виключних підстав, з якими закон пов`язує можливість позбавлення батьківських прав.
Виходячи з вищевикладеного апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову у даній справі ухвалено відповідно до вимог матеріального та процесуального законодавства і підстав для його скасування не вбачається.
Вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.
Таким чином, колегія суддів вважає необхідним залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Жовтневого  районного суду м.Кривого Рогу   від 20 лютого 2020 рокузалишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному поряду безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повне судове рішення складено 25 серпня 2020 року.

Головуючий: 

Судді: