УХВАЛА

23 липня 2020 року 
м. Київ
справа № 826/11147/18
адміністративне провадження № К/9901/17030/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Калашнікової О.В.,
суддів: Білак М.В., Губської О.А., 
перевіривши касаційну скаргу Національної поліції України в особі Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва
на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2019 року
та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2020 року
у справі № 826/11147/18
за позовом ОСОБА_1 
до відповідача Національної поліції України в особі Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Департамент спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України
про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Національної поліції України в особі Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва (надалі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Департамент спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України, в якому просив суд:
-визнати протиправними дії відповідача, що виявилися у наданні офіційного підтвердження про перебування ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 у міжнародному розшуку, опосередковані листами №ІР/3258/17/С63/18375/ЕС1/R3/1 від 03 липня 2017 року та №ІР/3258/17/С75/25812/ЕF3/R3/ від 15 вересня 2017 року;
-визнати протиправною бездіяльність відповідача, що виявилася у невідкликанні запиту до Генерального секретаріату Інтерполу про публікацію червоного повідомлення відносно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 після отримання 18 грудня 2017 року доказів скасування ухвали Печерського районного суду міста Києва від 18 вересня 2017 року у справі №757/52257/17-к згідно з ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 11 грудня 2017 року у справі №11-сс/796/4961/2017;
-визнати протиправною бездіяльність відповідача, що виявилася у невідкликанні запиту до Генерального секретаріату Інтерполу про публікацію червоного повідомлення відносно позивача після отримання 18 грудня 2017 року доказів скасування ухвали Печерського районного суду міста Києва від 18 вересня 2017 року у справі №757/52257/17-к згідно з ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 11 грудня  2017 року у справі №11-сс/796/4961/2017.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2019 року, адміністративний позов задоволено частково. 
Визнано протиправними дії відповідача, що виявилися у наданні офіційного підтвердження про перебування позивача у міжнародному розшуку, опосередковані листами №ІР/3258/17/С63/18375/ЕС1/R3/1 від 03 липня 2017 року та №ІР/3258/17/С75/25812/ЕFЗ/Р/З від 15 вересня 2017 року.
Визнано протиправною бездіяльність відповідача, що виявилася у невідкликанні запиту до Генерального секретаріату Інтерполу про публікацію червоного повідомлення відносно позивача . У решті позовних вимог відмовлено.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2020 року, апеляційну скаргу відповідача задоволено частково.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2019 року в частині визнання протиправними дії Національної поліції України в особі Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва, що виявилися у наданні офіційного підтвердження про перебування ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 у міжнародному розшуку, опосередковані листами №ІР/3258/17/С63/18375/ЕС1/R3/1 від 03 липня 2017 року та №ІР/3258/17/С75/25812/ЕFЗ/Р/З від 15.09.2017 скасовано та цій частині відмовлено у задоволенні позову.
В іншій частині Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2019 року залишено без змін.
У касаційній скарзі скаржник, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2020 року та ухвалити нове рішення. Яким у задоволенні позову відмовити. 
При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою Суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 3 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства  України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
В свою чергу, відповідно до пункту другого частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Згідно з положеннями частини четвертої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Положення вказаної правової норми процесуального закону узгоджуються з приписами частини четвертої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, яка відносить справи в аналогічних спорах до переліку справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.
У цій справі, суд першої інстанції, врахувавши вимоги частин третьої та четвертої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження. Предмет спору цієї справи не містить ознак, за яких її не можна було розглядати за правилами спрощеного провадження.
У касаційній скарзі заявник посилається на те, що дана справа має виняткове значення для скаржника та розгляд справи має фундаментальне значення для єдиної правозастосовної практики.
У даному випадку слід зазначити, що питання права, які мають фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, можуть охоплювати правові явища, що є найбільш суттєвими для такої практики та формування її однаковості. До таких явищ можна віднести систематичне порушення державою норм матеріального та процесуального права які зачіпають інтереси великого кола осіб, що супроводжуються чималою кількістю оскарження таких рішень у подібних справах, тощо.
Справа яка має виняткове значення для її учасника, може бути виокремлена із загальних правил розгляду адміністративних справ Верховним Судом, якщо особа яка подає касаційну скаргу, обґрунтовано довела, що саме цей випадок стосується його безпосередньо, порушує його права, свободи та інтереси.
Допустимість відкриття касаційного провадження, якщо справа становить значний суспільний інтерес чи має виняткове значення для скаржника, також може бути зумовлена потребою забезпечення єдності судової практики.
Однак, скаржником не наведено обставин, які б свідчили про наявність у справі ознак її суспільної важливості, виняткового або фундаментального значення, а також не виділено особливо рідкісних, унікальних вимог, що дають підстави вважати, що вона має значення для уніфікованого розуміння та застосування права для сторін спору. 
З огляду на відхилення Верховним Судом, зазначених заявником виняткових обставин, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, які є передумовою для перевірки вмотивованості підстав, визначених частиною четвертою статті 328 КАС України, у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 328, 333, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Національної поліції України в особі Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2020 року у справі № 826/11147/18 за позовом ОСОБА_1 до відповідача Національної поліції України в особі Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Департамент спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.
Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити заявникові.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді	О.В. Калашнікова М.В. Білак  О.А. Губська