Постанова
Іменем України
 
02 липня 2020 року                                                                              
м. Київ
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду:
головуюча                               ОСОБА_8.,
судді:                                                            ОСОБА_9.,
ОСОБА_10,
 
секретар судового засідання    ОСОБА_11.,
 
учасники судового провадження:
прокурор                                         ОСОБА_12.,
 
розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_13, який діє в інтересах засудженого ОСОБА_1 , на вирок Придніпровського районного суду міста Черкаси від 30 січня 2019 року та 
ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 23 січня 2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 
№ 12018251010007593, стосовно
 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Черкас, засудженого за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, 
ч. 1 ст. 296 Кримінального кодексу України (далі - КК України).
 
1. Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
Захисник в інтересах засудженого у касаційній скарзі виклав вимогу до суду касаційної інстанції (далі - Суд) про скасування оскаржених судових рішень стосовно ОСОБА_1 та призначення нового розгляду в суді першої інстанції. 
Наведену вимогу мотивовано істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки судом першої інстанції засудженому не було роз`яснено наслідки застосування цим судом положень  ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) щодо порядку судового розгляду, в тому числі як не було з`ясовано чи розуміє останній обмеження, пов`язані з таким судовим розглядом щодо права оскарження ухваленого за його результатом вироку стосовно нього. 
Зазначає, що судом, в порушення вимог ч. 1 ст. 351 КПК України, не допитано обвинуваченого щодо обставин вчинення злочинних діянь, зокрема, не встановлено часу, місця, способу вчинення інкримінованих злочинів, переліку та вартості викраденого майна, що, на думку захисника, не узгоджується з правовою позицією викладеній у постановах Суду від 21 серпня 2019 року (справа 
№ 748/3075/17) та від 28 серпня 2019 року (справа № 727/9754/18).
Крім того зауважує, що суд апеляційної інстанції на вказані порушення вимог закону увагу не звернув, та захисником, в свою чергу, взагалі поставлено під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у зв'язку із залишенням без належного аналізу судом апеляційної інстанції інших доказів по справі.
Акцентує увагу, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про проведення судом першої інстанції належних роз`яснень щодо порядку та наслідків розгляду справи за нормами ст. 349 КПК України за відсутності в матеріалах провадження належним чином оформленої розписки ОСОБА_1 , а на звукозаписі судового засідання взагалі відсутня відповідь останнього щодо зрозумілості в повному обсязі судового розгляду в спрощеному порядку.
З огляду на зазначене, захисник стверджує, що судами першої та апеляційної інстанцій стосовно ОСОБА_1 порушено одну з основоположних гарантій прав людини, яка закріплена в п. 8 ст. 129 Конституції України, а саме забезпечення права на апеляційний перегляд справи.
 
2. Зміст оскаржених судових рішень та встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини кримінального провадження 
2.1 Суд першої інстанції, вирок якого оскаржується
За вироком Придніпровського районного суду міста Черкаси від 30 січня 2019 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень та призначено покарання у виді позбавлення волі за:
ч. 2 ст. 185 КК України - на строк три роки;
ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України - на строк два роки;
ч. 3 ст. 185 КК України - на строк три роки;
ч. 2 ст. 186 КК України - на строк чотири років;
та за ч. 1 ст. 296 КК України - у виді обмеження волі на строк два роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили або до закінчення терміну відбування покарання обвинуваченому залишено попередній -  тримання під вартою.
Початок строку відбування покарання визначено обчислювати з часу затримання ОСОБА_1 - з 02 листопада 2018 року.
Вироком суду також вирішено долю речових доказів та питання щодо процесуальних витрат.
 
2.2 Суд апеляційної інстанції, ухвала якого оскаржується
За ухвалоюКропивницького апеляційного суду від 23 січня 2020 року апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_1 залишено без задоволення, апеляційну скаргу прокурора - задоволено частково. 
Вказаний вирок змінено в частині зазначення відомостей про особу обвинуваченого, викладених у його вступній частині, а саме виключено повторне посилання на вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09 грудня 2015 року, яким ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України та визначено покарання у виді арешту на строк два місяці.
 
2.4 Обставини у кримінальному провадженні, встановлені судами 
ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 17 серпня 2018 близько 
22:00, знаходячись у АДРЕСА_1, за раптововиниклим умислом на таємне викрадення чужого майна, повторно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою підбору ключа проник до квартири НОМЕР_2 вказаного будинку та таємно викрав чуже майно (оргтехніку) і з місця вчинення злочину зник, чим заподіяв потерпілому 
ОСОБА_2 матеріальної шкоди на загальну суму 25 156 грн. 
В подальшому, близько 00:40, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись поблизу магазину «Їжачок» на б-рі Шевченка, 345 в м. Черкасах, з хуліганських мотивів, виражаючи свою зневагу до суспільства та існуючих у суспільстві загальних правил поведінки, діючи умисно, грубо порушуючи громадський порядок, почав нецензурно висловлюватись до раніше незнайомого йому ОСОБА_3 та розбивши скляну пляшку почав нею розмахувати та погрожувати останньому нанесенням тілесних ушкоджень, що супроводжувалося нецензурною лайкою, образами. В подальшому, для демонстрації своїх намірів ОСОБА_1 провів уламком скляної пляшки по лако-фарбовому покриттю автомобіля «Daewoo Lanos» (д. н. з. НОМЕР_1 ), що належить на праві власності ОСОБА_4 , виражаючи зневагу щодо норм моральності.
Надалі, близько 03:15, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, повторно, за раптово виниклим умислом на таємне викрадення чужого майна, діючи цілеспрямовано, з корисливих мотивів, з метою викрадення чужого майна, зайшов до магазину «Продукти-70» на б-рі Шевченка, 239 у м. Черкасах, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу з вітрини у торгівельному залі таємно, умисно, викрав чуже майно(ковбасні вироби), яке належить ТОВ «АТБ-маркет», чим заподіяв вказаному маркету матеріального збитку на суму 275 грн, викрадене приховав у рукав своєї куртки, виніс за межі каси, але даний злочин до кінця не довів з обставин, що не залежали від його волі, так як був затриманий працівниками ТОВ «АТБ-маркет».
Крім того, 08 вересня 2018 близько 03:40, знаходячись поблизу ресторану «Макдональдс» по вул. Смілянській 31 у м. Черкасах, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, повторно, з корисливих мотивів, відкрито, шляхом різкого вихвачування мобільного телефону з нагрудного карману теніски 
ОСОБА_5 , заволодів його мобільним телефоном марки «Samsung», ринкова вартість якого відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 8/874 від 16 листопада 2018 року на час вчинення злочину могла становити 5849,5 грн, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, завдавши своїми протиправними діями потерпілому матеріальних збитків на вищезазначену суму.
Крім того, 31 жовтня 2018 року близько 21:00, знаходячись за адресою по 
вул. Різдвяна, 50, що у м. Черкасах, за раптово виниклим умислом на таємне викрадення чужого майна, діючи цілеспрямовано, з корисливих мотивів, помітив біля піцерії «Ніаполь» спортивний велосипед марки «Crosswind», який був пристебнутий за допомогою металевого ланцюжка до огорожі й належав 
ОСОБА_6 та за допомогою пилки перепиляв металевий ланцюжок, яким був закріплений велосипед, таємно, умисно, з корисливих мотивів, викрав вказаний велосипед, ринкова вартість якого згідно висновку експерта № 8/872 
від 15 листопада 2018 року станом на 31 жовтня 2018 могла становити 2800 грн, й з викраденим з місця вчинення злочину зник, чим заподіяв потерпілому матеріальної шкоди на вказану суму.
 
3. Узагальнена позиція інших учасників судового провадження
Прокурор просив Суд касаційну скаргу захисника, з міркувань необґрунтованості її доводів, залишити без задоволення, а оскаржені судові рішення - без зміни. 
 
4. Джерела права й акти їх застосування
4.1 Кримінальний процесуальний кодекс України
4.1.1 Стаття 349. Визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження
Частина 3. Суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
 
4.1.2 Стаття 370. Законність, обґрунтованість і вмотивованість судового рішення
Частина 1. Судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
 
4.1.3 Стаття 419. Зміст ухвали суду апеляційної інстанції
Частина 2. При залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
 
4.1.4 Стаття 433. Межі перегляду судом касаційної інстанції
Частина 1. Суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
 
5. Мотиви та висновки Верховного Суду
З урахуванням доводів, викладених у касаційній скарзі та меж перегляду Судом оскаржених судових рішень, встановлених КПК України, розгляд провадження здійснено в частині перевірки дотримання вимог кримінального процесуального закону, а саме в частині правозастосування ч. 3 ст. 349 КПК України [4.1.4].

5.1 Щодо істотних порушень вимог кримінального процесуального закону
Доводи, наведені в касаційній скарзі щодо допущення судами істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, Суд уважає безпідставними з огляду на таке.
Так, повне визнання винуватості, незаперечення фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації своїх дій, правильне розуміння та усвідомлення змісту обставин злочину, в якому обвинувачується, правові наслідки розгляду за спрощеною процедурою, а також відсутність сумнівів у добровільності позиції щодо усвідомлення обвинуваченим цих обставин є обов`язковими передумовами можливості здійснення розгляду провадження в порядку ч. 3 
ст. 349 КПК України [4.1.1].
Виходячи зі змісту вказаної норми закону, якщо принаймні одна з обставин, яка підлягає доказуванню у кримінальному провадженні, заперечується стороною, спрощену процедуру судового розгляду застосовано бути не може.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 цього Кодексу. 
За змістом даних, які містяться на CD-диску із записом архівної копії фонограми судового засідання від 30 січня 2018 року, який Судом додатково було витребувано із суду першої інстанції в рамках розгляду даного провадження, та даними журналу судового засідання встановлено, що судом першої інстанції при визначенні обсягу доказів, які підлягають дослідженню, згідно з положеннями ст. 349 КПК України, на обговорення учасників судового провадження ставилось питання щодо визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, на що обвинувачений та його захисник вказаний порядок підтримали, проти проведення такого порядку судового розгляду провадження не заперечували.
Також судом було роз`яснено учасникам судового провадження, в тому числі обвинуваченому, процесуальні наслідки дослідження такого обсягу доказів та з`ясовано головуючим чи правильно вони розуміють зміст цих обставин, чи немає сумнівів  у добровільності їх позицій, на що ОСОБА_1 відповідав згодою, а саме, що йому «все зрозуміло, вину повністю визнаю», тому добровільність його позиції у суду не викликала сумнівів, на переконання суду обвинувачений правильно їх зрозумів. 
Після пропозиції головуючого надати показання, першим обвинуваченого 
допитував прокурор, на запитання якого ОСОБА_1 надавав змістовні 
відповіді та пояснення щодо обставин вчинення інкримінованих йому злочинів, зокрема щодо часу, місця, способу їх вчинення.
Таким чином, суд першої інстанції вжив усіх необхідних заходів для того, щоб переконатися в правильності розуміння обвинуваченим змісту тих обставин,  щодо яких було визнано недоцільним дослідження доказів, та які він буде позбавлений права оскаржити в апеляційному порядку.
 Підстав стверджувати про порушення судом першої інстанції вимог ч. 3 ст. 349 КПК України у Суду відсутні. 
Вирок суду відповідає вимогам ст. 370 КПК України [4.1.2].
В подальшому, не погодившись з ухваленим судовим рішенням, ОСОБА_7 подав  апеляційну скаргу з доповненнями,  в якій зазначав, зокрема про наявність доказів на підтвердження своєї невинуватості по окремих інкримінованих йому епізодах вчинення злочину, підтримав ці доводи під час апеляційного розгляду в режимі відеоконференції, пояснивши, що його винуватість у вчиненні цих епізодів не була доведена через неповноту дослідження доказів. Тобто до апеляційного суду вирок оскаржувався з цих же підстав.  
Суд апеляційної інстанції детально перевірив вказані доводи, повною мірою їх спростувавши в судовому рішенні. Апеляційний розгляд проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону. 
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України [4.1.3].
Істотних порушень норм права, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК України, під час перевірки кримінального провадження в порядку касаційної процедури, колегією суддів не встановлено.
З урахуванням викладеного, подану касаційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Верховний Суд
 
у х в а л и в:
 
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_13, який діє в інтересах засудженого ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Вирок Придніпровського районного суду міста Черкаси від 30 січня 2019 року та ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 23 січня 2020 року стосовно 
ОСОБА_1 залишити без зміни.
Постанова Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:

ОСОБА_8                                          ОСОБА_9                          ОСОБА_10