ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/1045/20	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №696/954/18 Категорія: 307020000 	Шкреба В. В. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Новіков О. М. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       23 липня 2020 року м. Черкаси
Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів: 
	Новікова О.М.,	
  	Бондаренка С.І., Вініченка Б.Б., 	
за участю секретаря	Чуйко А.В.  	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Іващенка Ігоря Юрійовича на рішення Кам`янського районного суду Черкаської області від 15 квітня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Кам`янської міської ради Черкаської області, Кам`янської районної держаної адміністрації Черкаської області, про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування, –

в с т а н о в и в :

У вересні 2019 року ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Іващенка І.Ю., звернувся до суду з позовом до Кам`янської міської ради, Кам`янської районної державної адміністрації про визнання в порядку спадкування права на земельну частку (пай).
Позов обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилася спадщина, яку успадкувала ОСОБА_1 , а саме житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, земельні ділянки та грошовий вклад в Ощадному банку. Серед іншого, до спадкової маси, як вважала остання, входить і право на земельну частку (пай) із земель КСП «Жовтень» м. Кам`янка Черкаської області, на який спадкодавець при житті набув права, оскільки перебував у трудових відносинах в даному господарстві в період з листопада 1963 по серпень 1972 року та був членом даного господарства.
ОСОБА_1 вказала, що її батько як член колективного сільськогосподарського підприємства мав право на земельну частку (пай), але незаконно на зборах членів КСП був виключений зі списку, що додавався до державного акту на право колективної власності на землю.
За вказаних обставин, позивачка просила суд поновити їй право на отримання земельної ділянки (паю) після смерті батька ОСОБА_2 ; визнати протиправними дії правонаступника КСП «Жовтень» Кам`янської міської ради щодо виключення зі списків у 2016 році у зв`язку із смертю на зборах членів КСП «Жовтень» ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зобов`язати правонаступника КСП «Жовтень» Кам`янської міської ради включити до списків 2016 року члена КСП Жовтень» ОСОБА_2 ; визнати за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за законом на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміром 5 умовних кадастрових гектари із вільних земельних ділянок державної власності сільськогосподарського призначення на території Кам`янської міської ради Черкаської області після смерті її батька ОСОБА_2 ; зобов`язати Кам`янську районну державну адміністрацію виділити в натурі 5 гектарів із вільних земельних ділянок державної власності сільськогосподарського призначення із резерву чи запасу на території Кам`янської міської ради для ОСОБА_2 , спадкоємцем якого вона є.
Рішенням Кам`янського районного суду Черкаської області від 15 квітня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.
При цьому районний суд виходив з того, що у випадку, якщо до одержання Державного акта на право колективної власності на землю і складення в установленому порядку списку членів КСП, що мають право на пай, член КСП помер, то частка землі на таких осіб не виділяється і спадкування в таких випадках виключається. Суд важав недоведеною ту обставнину, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 2004 року ОСОБА_2 набув права на земельну часку (пай), а вимоги сторони позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.
Позивачка, не погоджуючись з вказаним рішенням, оскаржила його в апеляційному порядку та просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити у справі нове рішення по суті її позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції помилково не враховано, що з 1963 по 1970 рік (до реорганізації колгоспу «Жовтень» у радгосп «Жовтень») ОСОБА_2 працював у колгоспі, а після його реорганізації по 1975 (до виходу на пенсію) - у радгоспі «Жовтень». Реєстрація КСП «Жовтень» відбулася в результаті перетворення радгоспу, а тому його членами, які включалися до списків пайовиків, і стали колишні працівники радгоспу, в т.ч. батько позивачки, якого незаконно не внесли до списків і який набув право власності на земельну частку.
16 червня 2020 року на апеляційну скаргу надійшов відзив від Кам`янської міської ради, в якому вказано на її необгрунтованість та невідповідність вимогам чинного законодавства. Відповідачем зазначено, що передача землі з державної у колективну власність КСП «Жовтень» м. Кам`янка Черкаської області відбулася вже після смерті ОСОБА_2 , а саме ІНФОРМАЦІЯ_3 , в той час як ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому частка на нього не виділялася і спадкування в такому випадку виключається.
Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає до задоволення.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 . 
Скаржник ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_3 ) є дочкою померлого.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 транвя 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Згідно ст. 1220 ЦК України (у редакції станом на час виникнення правовідносин) спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.
Згідно з матеріалами спадкової справи, після смерті ОСОБА_2 спадкоємцем його майна є його дочка ОСОБА_1 , яка отримала свідоцтва про право на спадщину як по заповіту так і по закону на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, грошовий вклад в Ощадному банку та земельні ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку та особистого підсобного господарства.
Позивачка вважає, що порушене її право на спадкування земельної частки (пай) в колективному сільськогосподарському підприємстві «Жовтень» м. Кам`янка Черкаської області, на яку набув права її батько ОСОБА_2 , оскільки перебував у трудових відносинах у даному господарстві в період з листопада 1963 по серпень 1972 року та був членом даного господарства.
Розпаювання земель колективних сільськогосподарських підприємств проводилося в Україні після прийняття Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки» від 03 грудня 1999 року № 1529/99.
Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-IV основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).
За пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.
Відповідно до ст. 25 ЗК України (у редакції 2001 року) кожен працівник КСП підприємства, установи та організації, а також пенсіонери з їх числа мають гарантоване право одержати свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості).
Згідно з ч. 1 ст. 125 та ч. 1 ст. 126 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами.
 Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства включений до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі не може позбавити її права на земельну частку.
Отже право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до Державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі Державного акта про право колективної власності на землю конкретному КСП, членом якого є певна особа.
Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.
Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.
Особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.
Таким чином, районний суд прийшов до вірного висновку, що, виходячи з вищезазначених норм закону, суду для ухвалення законного рішення необхідно з`ясувати чи була ця особа членом КСП на час передання Державного акта про право колективної власності на землю та чи була вона внесена до списку осіб, що додається до цього Державного акта.
Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з відомостями трудової книжки ОСОБА_2 трудовий стаж в колгоспі «Жовтень» до організації радгоспу «Жовтень» згідно протоколу від 25 березня 1970 року зараховано 7 років та 20 днів. 25 квітня 1975 року останнього було звільнено з роботи у зв`язку з виходом на заслужений відпочинок (а.с. 54).
Відповідно до архівної довідки № В-5 від 19 березня 2020 у документах архівного фонду колгоспу «Жовтень» м. Кам`янка Черкаської області у рішенні загальних зборів колгоспників від 1-3 липня 1964 року зазначено, що було ухвалено прийняти в члени колгоспу ОСОБА_2 (а.с. 70). 
Будь-яких інших належних та допустимих доказів на підтвердження членства ОСОБА_2 у колгоспі «Жовтень», членства у радгоспі «Жовтень», до утворення КСП «Жовтень», матеріали справи не містять.
Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами.
Крім того, не містять матеріали справи і відомостей щодо списків осіб, які мали право на отримання земельної частки (паю) радгоспу в процесі його приватизації та перетворення в КСП «Жовтень» відповідно до Закону України "Про особливості 
приватизації майна в агропромисловому комплексі" та Положення про порядок приватизації майна радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також заснованих на їх базі господарських товариств, створених членами трудового колективу чи державного акту на право колективної власності КСП «Жовтень».
При цьому, відповідно до витягу з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, реєстрацію КСП «Жовтень» було проведено 06 грудня 2004 року.
В подальшому рішенням господарського суду Черкаської області від 24 грудня 2007 року КСП «Жовтень» визнано банкрутом, а діяльність юридичної особи припинено (а.с. 41).
Відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.
Таким чином, установивши, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , районний суд вірно прийшов до висновку, що у зв`язку зі смертю на час передання державного акту про право колективної власності на землю він членом КСП не був та не міг бути включений до списку осіб, що додається до державного акту про право колективної власності на землю, оскільки його правоздатність була припинена. Відповідно він не міг набути право на земельну ділянку. 
Тому вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на земельну частку (пай) є безпідставними та необгрунтованими.
Крім того, доказів належності ОСОБА_2 на час смерті права на земельну частку (пай) у колективній власності на землю КСП «Жовтень» позивачем не надано.
Посилання апелянта на грубе порушення районним судом норм матеріального права, зокрема вказівку на ст. 1219 ЦК України апеляційний суд оцінює критично, оскільки мотивувальна частина рішення не містить жодного посилання суду на вказану статтю як на підставу визначення прав та обов`язків сторін у справі. 
За викладених обставин колегія суддів вважає, що районний суд правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Підстав для задоволення апеляційної скарги не встановлено.
Керуючись ст.ст. 35, 258, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, - 

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Іващенка Ігоря Юрійовича залишити без задоволення.
Рішення Кам`янського районного суду Черкаської області від 15 квітня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з часу складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 24 липня 2020 року.

Судді