Постанова                                                  
Іменем України                     
01 липня 2020 року                                                           
м. Київ
справа № 367/3249/15-ц 1                                             
провадження № 61-47796св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Ступак О. В.,
суддів: Гулейкова І. Ю., Олійник А. С. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Яремка В. В.,
учасники справи:
позивач - перший заступник прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, 
відповідачі: Гостомельська селищна рада Київської області, ОСОБА_1 ,
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Комунальне підприємство «Святошинське лісопаркове господарство», ОСОБА_2 ,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги ОСОБА_1 та Гостомельської селищної ради Київської області на постанову Київського апеляційного суду від 14 листопада 2018 року у складі колегії суддів: Кулішенка Ю. М., Ігнатченко Н. В., Олійника В. І., 
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У травні 2014 року перший заступник прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України звернувся до суду з позовом до Гостомельської селищної ради Київської області, ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Комунальне підприємство «Святошинське лісопаркове господарство» (далі - КП «Святошинське лісопаркове господарство»), ОСОБА_2 , про визнання недійсними рішення ради, державного акта на право власності на земельну ділянку та витребування земельної ділянки.
Позов обгрунтований тим, що рішенням Гостомельської селищної ради від 11 березня 2010 року № 1298-50-У «Про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» затверджено проєкт землеустрою та передано безкоштовно у приватну власність ОСОБА_2 земельну ділянку, загальною площею 0,1500 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на    АДРЕСА_1 .
На підставі вказаного рішення на ім`я ОСОБА_2 видано державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0,1500 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. 
28 листопада 2012 року ОСОБА_2 відчужила зазначену земельну ділянку ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу.
При відведенні Гостомельською селищною радою вказаної земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_2 порушено вимоги земельного законодавства, оскільки передано земельну ділянку державної власності, яка знаходиться за межами населеного пункту селища Гостомель Київської області, право розпорядження якою належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади згідно з пунктом 12 «Перехідні положення» Земельного кодексу України (далі - ЗК України).
Крім того, відповідно до проєкту землеустрою, який затверджено зазначеним вище рішенням, відведення земельної ділянки передбачено за рахунок земель запасу, однак у період з 01 січня 2009 року до 01 січня 2011 року на території Гостомельської селищної ради площа земель запасу не змінювалася. 
Всупереч статтям 38, 116, 118, 149, 151 ЗК України спірну земельну ділянку надано у власність ОСОБА_2 без припинення права постійного користування нею КП «Святошинське лісопаркове господарство», чим порушено право власності держави на земельну ділянку лісогосподарського призначення, а також селищною радою не дотримано положення статей 20, 21 ЗК України статті 57 Лісового кодексу України (далі - ЛК України) щодо порядку зміни цільового призначення землі.
Про допущені порушення прокурор дізнався лише після перевірки додержання вимог земельного законодавства, проведеної на підставі постанови про проведення перевірки в порядку нагляду за додержанням і застосуванням законів від 16 травня 2014 року, тому строк позовної давності прокурором не пропущено.
Прокурор просив визнати недійсним рішення Гостомельської селищної ради Київської області від 11 березня 2010 року № 1298-50-У «Про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки», яким передано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,1500 га; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий ОСОБА_2 на земельну ділянку, площею 0,1500 га з відміткою про перехід права власності до ОСОБА_1 ; витребувати з володіння ОСОБА_1 на користь держави в особі Кабінету Міністрів України земельну ділянку площею 0,1500 га вартістю 20 944,50 грн.
Короткий зміст судових рішень 
Справа розглядалась судами неодноразово.
Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 18 серпня 2017 року у позові заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що на момент прийняття оспорюваного рішення Гостомельської селищної ради Київської області та передачі у приватну власність відповідачу спірної земельної ділянки вона перебувала у постійному користуванні КП «Святошинське лісопаркове господарство» та відповідно до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування знаходилась у кварталі № 12 Київського лісництва. Загальна площа Святошинського лісопаркового господарства на момент створення становила 14 167 га, вказані землі передано без вилучення із Держлісфонду України, а отже, надання спірної земельної ділянки у власність відповідачу є незаконним. Проте прокурор пропустив позовну давність, клопотання про поновлення строку не заявив, доказів поважності причин його пропуску не надав, тому порушене право держави в особі Кабінету Міністрів України на користування земельною ділянкою не підлягає захисту у зв`язку зі спливом позовної давності, про застосування якого заявлено відповідачами.
Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 29 листопада 2017 року апеляційну скаргу заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України відхилено, рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Судове рішення суд апеляційної інстанції мотивував тим, що висновки суду першої інстанції є правильними й такими, що ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону, оскільки прокурором пред`явлено позов в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України 20 травня 2015 року, тобто з пропуском позовної давності, що згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України є підставою для відмови в позові.
Постановою Верховного Суду від 30 травня 2018 року касаційну скаргу першого заступника прокурора Київської області задоволено частково. Ухвалу Апеляційного суду Київської області від 29 листопада 2017 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постановою Київського апеляційного суду від 14 листопада 2018 року апеляційну скаргу заступника прокурора Київської області задоволено. Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 18 серпня 2017 року скасовано, ухвалено нове рішення. Позов першого заступника прокурора Київської області задоволено. Визнано недійсним рішення Гостомельської селищної ради Київської області від 11 березня 2010 року № 1298-50-V «Про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки», яким передано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку, площею 0,1500 га. Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 217559, виданий ОСОБА_2 на земельну ділянку, кадастровий номер 3210945900:01:101:0010, площею 0,1500 га, з відміткою про перехід права власності до ОСОБА_1 . Витребувано з володіння ОСОБА_1 на користь держави в особі Кабінету Міністрів України земельну ділянку з кадастровим номером 3210945900:01:101:0010, площею 0,1500 га. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивана тим, що суд першої інстанції помилково наділив першого заступника прокурора Київської області статусом самостійного позивача та дійшов помилкового висновку про початок перебігу позовної давності з дня виявлення прокуратурою факту порушення відповідачами земельного законодавства і пред`явлення протягом 2011-2012 років 18 позовів на площу 2,7 га про скасування рішень Гостомельської селищної ради, державних актів та повернення земельних ділянок, а отже - і про сплив позовної давності.
Позовні вимоги про витребування земельної ділянки на підставі статтей 387, 396 ЦК України щодо захисту прав власника поширюються і на особу, яка має речове право на чуже майно, у цьому випадку - право розпорядження Кабінету Міністрів України спірним майном, підлягають задоволенню.
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 18 серпня 2017 року та на постанову Київського апеляційного суду від 14 листопада 2018 року, просив скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову в позові.
У грудні 2018 року Гостомельська селищна рада звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 18 серпня 2017 року та постанову Київського апеляційного суду від 14 листопада 2018 року, просила скасувати постанову апеляційного суду, рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Рух справи у суді касаційної інстанції
14 грудня 2018 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою     ОСОБА_1 . Зупинено дію постанови Київського апеляційного суду від 14 листопада 2018 року до завершення розгляду касаційної скарги.
22 грудня 2018 рокуухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою Гостомельської селищної ради Київської області.
У січні 2019 року вказана справа надійшла до Верховного Суду.
Згідно з розпорядженням Верховного Суду від 15 квітня 2020 року № 1102/0/226-20 «Про призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи», пунктами 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30 (зі змінами та доповненнями), та рішенням зборів суддів Касаційного цивільного суду від 02 квітня 2020 року № 1 «Про заходи, спрямовані на належне здійснення правосуддя» доповідачем у справі відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Олійник А. С.
16 червня 2020 року ухвалою Верховного Суду справу призначено до судового розгляду.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга  ОСОБА_1 обґрунтована тим, щосуди не надали належної оцінки обставинам, що мають істотне значення для вирішення справи по суті.
Суди не звернули уваги, що відповідно до листа КП «Святошинське лісопаркове господарство» від 21 листопада 2014 року та Указу Президента України від 01 травня 2014 року № 446/204 «Про зміну меж національного природного парку «Голосіївський» межі національного парку «Голосіївський» змінено шляхом розширення його території на 6 462,62 га за рахунок земель Київського комунального об`єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд», що включаються до складу національного природного парку «Голосіївський» без вилучення у землекористувача.
Крім того, земельна ділянка була виділена у власність ОСОБА_2 у березні 2010 року, тоді як межі парку «Голосіївський» було розширено у травні 2014 року, отже, посилання на виділення ділянки за рахунок території парку «Голосіївський» є не обгрунтованим.
Суд неправильно зробив висновок про належність спірної земельної ділянки Кабінету Міністрів України і порушення його прав внаслідок приватизації землі ОСОБА_2 . 
Суд не взяв до уваги, що згідно з рішенням Виконавчого комітету Київської обласної ради депутатів трудящих від 22 липня 1967 року № 566 в межі селища Гостомель передано село Мостище (територія сучасних вулиць Київська і Щорса). Згідно з рішенням Київської обласної ради трудящих від 28 жовтня 1968 року № 791 «Про затвердження адміністративних меж міських (селищних) Рад депутатів трудящих Київської області»  було затверджено адміністративні межі Ірпінського регіону разом з адміністративними межами села Гостомель, який входив до складу міста Ірпінь. Зазначені рішення не скасовані та є чинними.
Рішенням Гостомельської селищної ради від 21 вересня 2006 року № 159-08-V  затверджено проєкт генерального плану селища Гостомель, що розроблявся у складі Генерального плану Ірпінського регіону. Відповідно до затвердженої містобудівної документації та згідно з викопіюванням з бази даних державного земельного кадастру «ПК АС «Ведення чергового кадастрового плану» селища Гостомель» території по вулицях Київська та Щорса входять до складу території Гостомельської селищної ради і межують із селищем Коцюбинське.
Прокурор не надав належних і допустимих доказів, які підтверджують належність земельної ділянки на праві користування КП «Святошинське лісопаркове господарство».
Суд не звернув уваги, що права Кабінету Міністрів України не порушено, оскільки відповідно до вимог статті 27 ЛК України до повноважень Кабінету Міністрів України у сфері лісових відносин належить передача у власність та надання у постійне користуваня для нелісогосподарських потреб земельні лісові ділянки, площею більш як 1 гектар, що перебувають у державній власності. Водночас у власність ОСОБА_2 було передано земельну ділянку, площею 0,1500га.
Суд апеляційної інстанції мотивував своє рішення тим, що спірна земельна ділянка перебуває на законних підставах у користуванні КП «Святошинське лісопаркове господарство», однак витребував її на користь держави в особі Кабінету Міністрів України. Зазначене рішення призводить до безпідставного вилучення земельної ділянки в КП «Святошинське лісопаркове господарство», яке судом визнано законним користувачем.
Суди не звернули уваги, що позов прокурора безпідставно заявлений в інтересах Кабінету Міністрів України.
Суд апеляційної інстанції не взяв до уваги, що відповідно до пункту 5 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 20 грудня 2011 року № 4176-VI «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства» протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом особа має право звернутися до суду з позовом про визнання незаконним правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, яким порушено його право власності або інше речове право.
Суд не звернув уваги, що з огляду на статус держави та її органів як суб`єктів владних повноважень, положення пункту 4 частини першої статті 268 ЦК України не поширюються на позови прокуратури, які пред`являються від імені держави і направлені на захист права державної власності, порушеного незаконними правовими актами органу державної влади.
Прокурор 25 червня 2012 року був повідомлений щодо проведеної перевірки законності рішень Гостомельської селищної ради про надання у власність земельних ділянок громадянам на непарній стороні вул. Київська, де розташована земельна ділянка, приватизована ОСОБА_2 .
Прокурор пропустив строк звернення до суду з позовом.
Згідно з відповіддю КП «Святошинське лісопаркове господарство» від 21 листопада 2014 року № 873 з листа прокуратури м. Києва стало відомо, що протягом 2011-2012 років було пред`явлено 18 позовів на площу 2,7 га про скасування рішень Гостомельської селищної ради, державних актів та поверення земельних ділянок.
Кабінет Міністрів України пропустив строк позовної давності, оскільки Гостомельська селищна рада прийняла вказане рішення на підставі проєкту відведення земельної ділянки, який погоджувався позитивними висновками державних контролюючих органів, підвідомчих Кабінету Міністрів України, та завершилось державною реєстрацією права власності. У проведенні приватизації та реєстрації права власності на спірну земельну ділянку брала участь держава в особі своїх контролюючих органів. Відповідно Кабінет Міністрів України знав або міг дізнатися про вказаний факт з моменту проведення приватизації.
Касаційна скарга Гостомельської селищної ради Київської області обгрунтована тим, що постанова про проведння перевірки від 16 травня 2014 року № 51 до Гостомельської селищної ради не направлялась, копії відповідних рішень та документів, на підставі яких було передано земельні ділянки у власність громадянам на виконання цієї постанови радою протягом 2014-2015 років, не надавалися, а отже, є всі підстави стверджувати, що посилання на вказану постанову є штучно створеною підставою прокурора для поновлення строків позовної давності.
Відповідно до змісту листа КП «Святошинське лісопаркове господарство» від 21 листопада 2014 року, адресованого начальнику Управління представництва і захисту інтересів громадян та держави в суді прокуратури Київської області, з березня 2009 року КП «Святошинськеп лісопаркове господарство»  стало відомо про випадки відведення Гостомельською селищною радою земель у власність на нібито належних підприємству територіях. Тому воно неодноразово зверталося до правоохоронних та контролюючих органів України, зокрема м. Києва.
На адресу Готомельської селищної ради прокурором м. Ірпеня прокуратури Київської області від 06 жовтня 2010 року № 8802 направлено вимогу про надання оригіналів рішень Гостомельської селищної ради щодо передачі у власність земельних ділянок на вул. Київська і Щорса , а також повний пакет документів, на підставі яких приймалися вказані рішення. Про отримання вказаних документів свідчить підпис представника прокуратури Мізерного Т. П. на супровідному листі.
Прокуратурою неодноразово направлялися на адресу Гостомельської селищної ради запити щодо її рішень, які були задоволені.
З урахуванням положень Указу Президента України від 01 травня 2014 року № 446/2014 ймовірно порушені права КП «Святошинське лісопаркове господарство», яке є підконтрольним Комунальному об`єднанню «Київзеленбуд». Доказів про порушення прав Кабінету Міністрів України та перебування спірних ділянок в розпорядженні, володінні або віданні останнього немає.
Суд не зазначив, на підставі якого рішення спірну ділянку було вилучено у КП «Святошинськеп лісопаркове господарство» як комунального підприємства та передано у власність держави в особі Кабінету Міністрів України. 
Суд не встановив, чи дійсно спірна земельна ділянка є землями лісогосподарського або іншого призначення (виписка з даних державного земельного кадастру позивачем не надається).
Рішення суду суперечить частині дев`ятій статті 149 ЗК України.
Суд проігнорував дані земельного кадастру та матеріали інвентаризації меж селища Гостомель, що межі спірної земельної ділянки входять до складу селища Гостомель і межують з селищем Коцюбинське. 
Питання правомірності відведення земельних ділянок у власність перевірялись прокуратурою м. Ірпеня, прокуратурою м. Києва, СВ Святошинське РУ ГУ МВС України в місті Києві, за наслідками проведення перевірок було прийнято постанову про відмову в порушенні кримінальних справ.   
Аргументи інших учасників справи
У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_1 прокуратура Київської області просила касаційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.
Спірна земельна ділянка належить до лісових земель з одночасним розташуванням на їх території об`єктами природно-заповідного фонду національного значення, у зв`язку із чим повноваження її законного власника та розпорядження від імені держави  належить Кабінету Міністрів України.
Відповідно до пояснювальної записки та проєктних матеріалів до Указу Президента України від 01 травня 2014 року № 446/2014,  розширення відбулося за рахунок земель лісового призначення Святошинського лісництва - квартали 1-101 та Київського лісництва квартали 7, 8 (частково до гостомельської траси), 18-21, 22 (частково до гостомельської траси), 26-30, 30 (частково до гостомельської траси), 35-43, 44 (частково до гостомельської траси), 46-57, 60-72, 74-85, 87-93, 99-105, 110-112, 113-122.
Спірна земельна ділянка відповідно до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування, розташована у кварталі № 12 Київського лісництва та знаходилася на момент їх відчуження в державній власності в постійному користуванні КП «Святошинське лісопаркове господарство».
Позиція Верховного Суду 
Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Вивчивши матеріали цивільної справи, зміст оскаржуваних судових рішень, обговоривши доводи касаційних скарг, відзиву на касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про задоволення частково касаційних скарг з таких підстав.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Суди встановили, що рішенням Гостомельської селищної ради Київської області від 11 березня 2010 № 1298-50-У «Про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» затверджено проєкт землеустрою та передано безкоштовно у приватну власність ОСОБА_2 земельну ділянку, загальною площею 0,1500 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд у  АДРЕСА_1 .
На підставі цього рішення на ім`я ОСОБА_2 видано державний акт серії ЯЛ № 217559 на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 3210945900:01:101:0010 площею 0,1500 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, зареєстрований відділом Держкомзему у м. Ірпінь за № 011096601158.
Далі на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 28 листопада 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Нельзіним М. С., зареєстрованого в реєстрі за № 8563, ОСОБА_2 відчужила зазначену земельну ділянку ОСОБА_1 , вартість земельної ділянки становить 20 944,50 грн. На сьогодні власником зазначеної земельної ділянки є ОСОБА_1 .
Відповідно до Указу Президента України від 01 травня 2014 року «Про зміну меж національного природного парку «Голосіївський» змінено межі національного природного парку «Голосіївський» шляхом розширення його території на 6 462,62 гектара за рахунок земель Київського комунального об`єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд», що включаються до складу національного природного парку «Голосіївський» без вилучення у землекористувача. Відповідно до цього Указу Кабінет Міністрів України зобов`язано забезпечити розроблення протягом 2015-2016 років проєкту землеустрою з організації та встановлення меж території, що включається до складу національного природного парку «Голосіївський» без вилучення у землекористувача.
Згідно з відповіддю на запит прокуратури Київської області від 27 лютого 2015 року № 05/1-378 та від 04 березня 2015 року № 05/1-437 вих-15 щодо надання планово-картографічних матеріалів по селищу Гостомель, на яких відображення межі населеного пункту станом на 01 січня 2011 року, Управління Держземагентства у м. Ірпені Київської області від 20 березня 2015 року № 0-1017-0.4-315/2-15 повідомило, що в зв`язку з відсутністю землевпорядної документації із зазначенням меж парку «Голосіївський», Управління немає можливості надати інформацію про входження земельних ділянок з вказаними у листі кадастровими номерами до меж парку «Голосіївський».
Відповідно до відповіді КП «Святошинське лісопаркове господарство» від 21 листопада 2014 року № 873 згідно з Статутом підприємства, зареєстрованого Святошинською районною у м. Києві державною адміністрацією 11 березня 2002 року, підприємство є правонаступником державного лісопаркового господарства, заснованого на комунальній власності та здійснює лісогосподарську діяльність на закріпленій території. Також зазначено, що з листа прокуратури м. Києва стало відомо, що протягом 2011-2012 років було пред`явлено 18 позовів на площу 2,7 га про скасування рішень Гостомельської селищної ради, державних актів та повернення земельних ділянок.
Відповідно до постанови про проведення перевірки у порядку нагляду за додержанням і застосуванням законів від 16 травня 2014 року № 51 постановлено провести перевірку в порядку нагляду за додержанням та застосуванням законів в Гостомельській селищній раді Київської області з питань додержання вимог земельного законодавства під час відведення земельних ділянок у власність громадян для будівництва житлових будинків, загальною площею 12,75 га.
На момент відведення спірна земельна ділянка згідно з інформацією КП «Святошинське лісопаркове господарство» та ВО «Укрдержліспроект» перебувала у постійному користуванні лісгоспу та відповідно до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування знаходилась у кварталі № 12 Київського лісництва.
За інформацією Українського державного проєктного лісовпорядного виробничого об`єднання «Укрдержліспроект» від 08 жовтня 2014 року спірна територія була лісами ще з радянських часів. На підставі Постанови ЦК КПУ і Ради Міністрів УРСР від 20 червня 1956 року № 673 та рішення Вконавчого комітету Київської міської ради від 07 серпня 1956 року № 1186 створено Святошинське лісопаркове господарство, яке увійшло до складу управління зеленої зони м. Києва. Загальна площа Святошинського лісопаркового господарства на момент створення становила 14 167 га., вказані землі передано без вилучення із Держлісфонду України.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Звертаючись до суду з позовом, прокурор посилався на те, що спірна земельна ділянка належить до земель лісогосподарського призначення, розташована на території об`єкта парку «Голосїївський», та незаконно вибула із власності держави в особі Кабінету Міністрів України, у зв`язку з чим просив витребувати її з незаконного володіння ОСОБА_1 .
Відповідно до статті 122 ЗК України (тут і надалі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Обласні державні адміністрації передають земельні ділянки на їх території із земель державної власності у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів для всіх потреб, крім випадків, визначених частинами третьою, сьомою цієї статті.
Згідно з пунктом 5 частини першої статті 31 ЛК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до повноважень державних адміністрацій у сфері лісових відносин належить, зокрема, передання у постійне користування для нелісогосподарських потреб земельні лісові ділянки площею до 1 гектара, що перебувають у державній власності, на відповідній території.
За змістом статей 141, 149 ЗК України земельні ділянки, які перебувають у користуванні осіб, передаються у власність чи користування іншим особам лише після їх вилучення у встановленому законом порядку у попереднього користувача.
Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (частина перша статті 21 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18) міститься висновок про те, що у спорах стосовно земель лісогосподарського призначення, прибережних захисних смуг, інших земель, що перебувають під посиленою правовою охороною держави, остання, втручаючись у право мирного володіння відповідними земельними ділянками з боку приватних осіб, може захищати загальні інтереси, зокрема, у безпечному довкіллі, непогіршенні екологічної ситуації, у використанні власності не на шкоду людині та суспільству (частина третя статті 13, частина сьома статті 41, частина перша статті 50 Конституції України). Ці інтереси реалізуються через цільовий характер використання земельних ділянок (статті 18, 19, пункт «а» частини першої статті 91 ЗК України), які набуваються лише згідно із законом (стаття 14 Конституції України), та через інші законодавчі обмеження. Заволодіння приватними особами такими ділянками всупереч чинному законодавству, зокрема без належного дозволу уповноваженого на те органу, може зумовлювати конфлікт між гарантованим статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  правом цих осіб мирно володіти майном і правами інших осіб та всього суспільства на безпечне довкілля. Тому суди, застосовуючи критерії сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями вказаної статті, повинні, зокрема, оцінити пропорційність такого втручання.
Задовольнивши позов, суд апеляційної інстанції зазначив, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що на момент прийняття оспорюваного рішення Гостомельської селищної ради Київської області та передачі у приватну власність відповідачу спірної земельної ділянки, вона перебувала у постійному користуванні КП «Святошинське лісопаркове господарство» та відповідно до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування знаходилась у кварталі № 12 Київського лісництва. Загальна площа Святошинського лісопаркового господарства на момент створення становила 14 167 га, вказані землі передано без вилучення із Держлісфонду України, а отже надання спірної земельної ділянки у власність відповідачу є незаконним. 
Крім того, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідно до листа Міністерства юстиції України про порушення свого права як розпорядника спірної земельної ділянки Кабінет Міністрів України довідався із отриманої копії позовної заяви 02 червня 2015 року (т. 2, а. с. 238). Позов Кабінету Міністрів України, поданий 20 травня 2015 року першим заступником прокурора Київської області, в межах строку позовної давності, визначених статтею 257 ЦК України.
У листі КП «Святошинське лісопаркове господарство» від 21 листопада 2014  року вказано, що згідно зі статутом підприємства, зареєстрованим Святошинською районною у місті Києві державною адміністрацією 11 березня 2002 року, підприємство є правонаступником державного лісопаркового господарства, заснованого на комунальній власності та здійснює лісогосподарську діяльність на закріпленій території.
Відповідно до пояснювальної записки та проєктних матеріалів до Указу Президента України від 01 травня 2014 року № 446/204 розширення відбулося за рахунок земель лісового призначення Святошинського лісництва - квартали 1-101 та Київського лісництва квартали 7, 8 (частково до гостомельської траси), 18-21, 22 (частково до гостомельської траси), 26-30, 30 (частково до гостомельської траси), 35-43, 44 (частково до гостомельської траси), 46-57, 60-72, 74-85, 87-93, 99-105, 110-112, 113-122.
Відповідно до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування спірна земельна ділянка розташована у кварталі № 12 Київського лісництва та знаходилася на момент її відчуження в державній власності в постійному користуванні КП «Святошинське лісопаркове господарство». 
Суд апеляційної інстанції належним чином не з`ясував та не виклав висновки, чи розширення території парку «Голосіївський», визначене Указом Президента України від 01 травня 2014 року № 446/204 «Про зміну меж національного природного парку «Голосіївський», передбачено за рахунок земель Київського комунального об`єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд», чи за рахунок земель держави в особі Кабінету Міністрів України; чи співпадає територія Київського комунального об`єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд», визначена Указом Президента України, із територією, яка перебувала у користуванні КП «Святошинське лісопаркове господарство»; не перевірив, у чиєму розпорядженні перебувала спірна земельна ділянка до моменту передачі у приватну власність, чи КП «Святошинське лісопаркове господарство» було постійним користувачем цієї земельної ділянки та чи вилучалася вона з постійного користування вказаного господарства, чи надавалася згода на вилучення спірної земельної ділянки.
Суд апеляційної інстанції  не врахував, що відповідно до рішення Виконавчого комітету Київської обласної ради депутатів трудящих від 22 липня 1967 року № 566 в межі селища Гостомель включено село Мостище (територія сучасних вулиць Київської і Щорса).
Згідно з рішенням Київської обласної ради депутатів трудящих від 28 жовтня 1968 року № 791 «Про затвердження адміністративних меж міських (селищних) Рад депутатів трудящих Київської області» було затверджено адміністративні межі Ірпінського регіону разом з адміністративними межами селища Гостомель, яке входило до складу міста Ірпінь. Зазначені рішення не скасовані та є чинними.
З огляду на зазначене суд апеляційної інстанції не з`ясував, чи знаходилася спірна земельна ділянка на момент передачі у власність ОСОБА_2 у межах населеного пункту селища Гостомель, чи накладається вона на землі КП «Святошинське лісопаркове господарство», які перебувають у його користуванні. 
За таких обставин апеляційний суд не з`ясував, чи порушені права держави в особі саме Кабінету Міністрів України оспорюваним рішенням органу місцевого самоврядування та видачею на його підставі державного акта на право власності на цю земельну ділянку, а також її подальшим відчуженням.
Згідно з частинами першою, третьою  статті 36 1- Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року N 1789-XII( чинної на час звернення прокурора до суду із позовом) представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у  здійсненні  прокурорами  від  імені  держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом. Підставою представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави.
Верховний Суд зазначає, що вирішуючи спір, суд має надати оцінку, чи задоволення позову буде порушувати принцип пропорційності втручання у право мирного володіння майном, з`ясувати, чи повернення у державну власність земельної ділянки, якщо суд встановить її незаконне відчуження фізичній особі органом місцевого самоврядування, буде переслідувати легітимну мету контролю за використанням майна відповідно до загальних інтересів у тому, щоб таке використання відбувалося за цільовим призначенням, баланс між загальним інтересом у контролі за використанням земельної ділянки за цільовим призначенням для гарантування безпечності довкілля та непогіршення екологічної ситуації  та правом власності особи, яка набула таку земельну ділянку.
Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до пунктів 1, 3 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази; суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.
Перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про задоволення касаційної скарги частково, скасування рішення суду апеляційної інстанції та передання справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Верховний Суд бере до уваги тривалий розгляд справи у суді, проте із урахуванням завдань судочинства (стаття 2 ЦПК України) та викладених вище мотивів вважає необхідним скасувати постанову апеляційного суду та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, оскільки встановлення обставин справи і перевірка їх доказами не належить до компетенції суду касаційної інстанції.
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки справа передається на новий розгляд, то розподіл судових витрат Верховний Суд не здійснює.
Керуючись статтями 400, 409, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційні скарги  ОСОБА_1 та Гостомельської селищної ради Київської області задовольнити частково.
Постанову Київського апеляційного суду від 14 листопада 2018 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постанова суду касаційної інстанціїнабирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                               О. В. Ступак
Судді:                                                                                                           І. Ю. Гулейков
А. С. Олійник
                                                                                                                      С. О. Погрібний
                                                                                                                      В. В. Яремко