ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2020 року                                                         м. Одеса
Єдиний унікальний номер справи №2-11849/10
Апеляційне провадження №22-ц/813/2507/20 
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого-Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач), 
суддів- Ващенко Л.Г., Сєвєрової Є.С., 
за участю секретаря -Сороколет Ю.С.,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича на ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 27 листопада 2019 року, постановлену під головуванням  судді Шенцевої О.П., 
ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст скарги на дії приватного виконавця
У липні 2019 року Баланенко В.В. звернувся до суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Д.М. 
В обґрунтування скарги зазначив, що в провадженні Приморського районного суду м.Одеси перебувала справа №2-11849/10 за позовом ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.
Заочним рішенням цього суду від 10 грудня 2010 року стягнуто з нього на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 383 128,60 грн., судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1 700 грн. та витрати за інформаційно-технічне забезпечення цивільного процесу в розмірі 120 грн.
27 червня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №2-11849/10, виданим 07 листопада 2018 року Приморським районним судом м.Одеси, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» грошових коштів.
В той же день винесено постанову про арешт майна та коштів боржника, відповідно до якої накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 та постанову про стягнення з боржника основної винагороди.
Зазначив, що приватним виконавцем відкрито виконавче провадження, а в подальшому - прийнято постанови про арешт майна та стягнення винагороди, на підставі виконавчого листа, строк пред`явлення до виконання якого сплив у 2013 році, що порушує права та інтереси скаржника.
Посилаючись на зазначені обставини, просив суд поновити строк для звернення до суду із відповідною скаргою та задовольнити скаргу в якій просив скасувати його постанови від 27 червня 2019 року про:
- відкриття виконавчого провадження №59428988;
- стягнення з боржника основної винагороди по виконавчому провадженню №59428988; 
- арешт майна та коштів боржника по виконавчому провадженню №59428988 (т.1 а.с.1-5).
У відзиві на скаргу приватний виконавець Колечко Д.М. просив відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 , оскільки ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від06 лютого 2017 року видано дублікат виконавчого листа, згідно рішення суду від 10 грудня 2010 року, та поновлено строк на виконання рішення суду, тому у приватного виконавця були відсутні підстави для застосування п.2ч.4ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» щодо повернення стягувачу виконавчого документу без прийняття його до виконання в зв`язку з пропуском строку (тю1 а.с.165-166,191-192).
Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 08 жовтня 2019 року по вказаній справі в якості стягувача залучено ПАТ «ОТП Банк» (далі- ПАТ«ОТП Банк» (т.1 а.с.156).
Короткий зміст судового рішення першої інстанції
Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 27 листопада 2019 року скарга задоволена. 
Поновлено строк ОСОБА_1 на звернення до суду з відповідною скаргою.
Скасовано постанови від 27 червня 2019 року про відкриття виконавчого провадження №59428988; про стягнення з боржника основної винагороди; про арешт майна та коштів боржника, прийняті приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Колечком Д.М. 
Судове рішення мотивовано тим, що заочне рішення Приморського районного суду м.Одеси від 10 грудня 2010 року набрало законної сили 21 грудня 2010 року. Трирічний  строк для виконання цього рішення почався з 21 грудня 2010 року, тому трирічний строк для пред`явлення виконавчого документу сплив 21 грудня 2013 року. Натомість, стягувач звернувся до приватного виконавця лише в червні 2019 року, тобто більше ніж через п`ять років після прийняття рішення. Приватним виконавцем відкрито виконавче провадження, а в подальшому - прийнято постанови про арешт майна та стягнення винагороди, на підставі виконавчого листа, строк пред`явлення до виконання якого сплив 21 грудня 2013 року, що є підставою для задоволення скарги (т.1 а.с.177-180).
Доводи апеляційної скарги 
В апеляційній скарзі приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. просить скасувати ухвалу від 27 листопада 2019 року та відмовити у скарзі ОСОБА_1 . 
Неправильність судового рішення мотивував порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
Зокрема, апелянт зазначив , що:
- під час розгляду скарги, судом не взято до уваги, що ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 06 лютого 2017 року по справі № 2-11849/10, постановленою під головуванням судді Шенцевої О.П., задоволено заяву представника ПАТ «ОТП Банк». Видано дублікат виконавчого листа у справі 2-11849/10, що виданий Приморським районним судом м.Одеси, згідно рішення  цього суду  від 10 грудня 2010 року по цивільній справі за позовом ПАТ «ОТП Банк» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором. Поновлено строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого на виконання рішення суду від 10 грудня 2010 року по вказаній цивільній справі за позовом ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором;
- на виконання вказаної ухвали суду, 07 листопада 2018 року Приморським районним судом м.Одеси видано дублікат виконавчого листа, який був своєчасно пред`явлений стягувачем до виконання, а тому у нього були відсутні правові підстави для застосування положень п.2ч.4ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» та повернення стягувачу виконавчого документа без прийняття його до виконання в зв`язку з пропуском строку.
Крім того,апелянт зазначив, що вказані обставини були відомі суду першої інстанції,оскільки ухвала від 06 лютого 2017 року та оскаржувана ухвала приймались тим же складом суду, по цій же справі, на вказані обставини ним звернута увага у відзиві на скаргу, однак, це не враховано судом під час винесення неправомірного судового рішення (т.1 а.с.183-185).
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
Учасники судового процесу про судове засідання, призначене на 30 червня 2020 року на 15год.30хвил. в Одеському апеляційному суді, сповіщені належним чином. Заяв про відкладення розгляду справи у зв`язку з карантином та бажанням особисто прийняти участь у її розгляді не подавали, що відповідно до правил ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає її розгляду за їх відсутність (т.2 а.с.4-11).
Оскільки справа розглядається за відсутністю учасників справи, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч.5 ст.268 ЦПК України). 

Позиція апеляційного суду 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку про часткове задоволення скарги з таких підстав.
Відповідно до ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішеннями, діями або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Задовольняючи скаргу ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов висновку, що приватним виконавцем відкрито виконавче провадження, а в подальшому - прийнято постанови про арешт майна та стягнення винагороди, на підставі виконавчого листа, строк пред`явлення до виконання якого сплив у 2013 році. Тому факт відкриття виконавчого провадження порушує права та інтереси скаржника. При цьому банк (стягувач) із заявою про поновлення строку для звернення виконавчого документу до виконання до суду не звертався, такий документ у матеріалах виконавчого провадження відсутній, а протилежного доведено не було.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду. 
Щодо правомірності винесення постанов приватного виконавця  про відкриття провадження у справі та арешту майна та коштів боржника у межах суми звернення за виконавчим документом.
Встановлено, що між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 у вересні 2006 року укладений кредитний договір №МL-501/231/2006, відповідно до якого останньому видано кредит в розмірі 41 500 доларів США. 
Заочним рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 10 грудня 2010 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 383 128,60 грн., витрати судового збору у розмірі 1 700 грн. та витрати за інформаційно-технічне забезпечення цивільного процесу у розмірі 120 грн.
Згідно інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 06 лютого 2017 року (справа № 2-11849/10) за заявою  представника ПАТ «ОТП Банк» видано дублікат виконавчого листа, виданого Приморським районним судом м.Одеси, згідно рішення Приморського районного суду м.Одеси від 10 грудня 2010 року, по цивільній справі за позовом ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором. Поновлено строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого на виконання рішення суду від 10 грудня 2010 року. 
На виконання вказаної ухвали суду, 07 листопада 2018 року Приморським районним судом м.Одеси видано дублікат виконавчого листа, який пред`явлений стягувачем до виконання 27 червня 2019 року, в якому зазначено, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання діє до 14 лютого 2020 року (т.1 а.с.39,41,43). 
Постановою №59428988 від 27 червня 2019 року приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Д.М. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-11849/10, виданого судом від 07 листопада 2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 383 128,60 грн. та судових витрат (т.1 а.с.61-62).
Копія постанови про відкриття виконавчого провадження від 27 червня 2019 року направлена боржнику двічі за адресою вказаною у виконавчому листі, які повернулись за закінченням терміну зберігання, але копія постанови 08 липня 2019 року отримана представником боржника (т.1 а.с.62-64).
Постановою №59428988 від 27 червня 2019 року приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Д.М. накладено арешт на все майно та кошти боржника ОСОБА_1 (т.1 а.с.69-70).
27 червня 2019 року на адресу ОСОБА_1 для відома та виконання направлена постанова від 27 червня 2019 року про примусове виконання виконавчого листа, про арешт майна та коштів боржника, яку отримав 08 липня 2019 року представник боржника ОСОБА_2 (т.1 а.с.65,68-71).
27 червня 2019 року цим же приватним виконавцем винесена постанова №№59428988 про стягнення з боржника ОСОБА_1 основної винагороди, яку отримав його представник ОСОБА_2 - 08 липня 2019 року (т.1 а.с.66-67).
Згідно договору купівлі-продажу від 19 вересня 2006 року боржнику ОСОБА_1 належить на праві власності квартира АДРЕСА_1 (т.1 а.с.45-47).
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10 липня 2019 року задоволено клопотання представника  ОСОБА_1  про зупинення стягнення за виконавчим листом №2-11849/10 та заборонено приватному виконавцю  стягувати грошові кошти у виконавчому провадженні № 59428988 від 27 червня 2019 року (т.1 а.с.102-103).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 24 грудня 2019 року ухвала від 10 липня 2019 року скасована справа направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду (а.с.78-79, виділених матеріалів).
Ухвалою цього суду від 08 жовтня 2019 року у задоволенні заяви представника ПАТ «ОТП Банк» про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа: приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. відмовлено (т.1 а.с.157-158).
Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.
Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (ст.431 ЦПК України).
Згідно з ч.1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. 
Відповідно до ст.433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. 
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст.ст.6,13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до п.2 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Розглядаючи справу, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 06 лютого 2017 року за заявою представника ПАТ «ОТП Банк» видано дублікат виконавчого листа, виданого Приморським районним судом м.Одеси, згідно рішення від 10 грудня 2010 року та поновлено строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого на виконання рішення суду від 10 грудня 2010 року.
Вказане судове рішення від 06 лютого 2017 року є чинним.
При цьому дублікат виконавчого листа видано судом 07 листопада 2018 року, а строк пред`явлення виконавчого листа до виконання дії до 14 лютого 2020 року (т.1 а.с.43).
Таким чином, приватний виконавець Колечко Д.М. на законних підставах прийняв 27 червня 2019 року постанову №59428988 про відкриття виконавче провадження з виконання виконавчого листа та постанову №59428988 про арешт майна та коштів боржника у межах суми звернення стягнення за виконавчим документом.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про задоволення скарги ОСОБА_1 в цій частині.
Щодо правомірності винесення постанов приватного виконавця  про стягнення з боржника основної винагороди та арешту майна та коштів боржника в частині урахування основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів. 
Згідно ч.7 ст. 31 Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
Відповідно до ч.2 ст.74 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.
Враховуючи наведене, крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного нормами процесуального законодавства, Закон України «Про виконавче провадження» встановлює спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.
До таких правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06 червня 2018 року  у справі № 921/16/14-г/15 та у постанові  від 06 червня 2018 року у справі № 127/9816-ц.
Таким чином, скарга у частині скасування постанов про стягнення з боржника основної винагороди  та  про арешт майна та коштів боржника з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів помилково було розглянуто судом першої інстанції за правилами цивільного судочинства,  тому рішення в цій частині підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі.
Керуючись ст.ст.368,374,376,377,381-384 ЦПК України, апеляційний суд 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича задовольнити частково.
Ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 27 листопада 2019 року скасувати.
Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 в частині скасування постанов приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича від 27 червня 2019 року про:
-відкриття виконавчого провадження №59428988;
-арешт майна та коштів боржника в частині меж суми звернення стягнення за виконавчим документом. 
Закрити провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 в частині скасування постанов приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича від 27 червня 2019 року про:
-стягнення з боржника основної винагороди по виконавчому провадженню №59428988;
-арешт майна та коштів боржника в частині урахування основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів. 
Роз`яснити ОСОБА_1 , що розгляд  справи в цій частині віднесено до юрисдикції   адміністративного суду  і протягом десяти днів з дня отримання даної постанови він може звернутись до Одеського апеляційного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 
Повний текст судового рішення складено 02 липня 2020 року.                                                                                    
Головуючий 

Судді :