Справа № 344/22475/19 
Провадження № 33/4808/113/20 
Категорія ст.173-2 ч.1 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції Лазарів О. Б. 
Суддя-доповідач Васильєв 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2020 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П., 
за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисника адвоката Кузика В.І. , потерпілого ОСОБА_2 
розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського суду Івано-Франківської області від 11 лютого 2020 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителька АДРЕСА_1 , громадянка України,
визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.1 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) грн., а також постановлено стягнути судовий збір у сумі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 копійок, -

                                                      в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що 18 грудня 2019 року о 19-00 год., ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 , вчинила відносно свого колишнього чоловіка ОСОБА_2 домашнє насильство, а саме виражалася нецензурною лексикою в його сторону. 
На постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 лютого 2020 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій вважає, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Вважає, що суд при розгляді справи не з`ясував всіх обставин справи. зазначає, що судом було задоволено клопотання ОСОБА_2 про допит свідка ОСОБА_3 , а в задоволенні її клопотання про перегляд відеозапису від 18.12.2019 року з її мобільного телефону судом було відмовлено, хоча відеозапис повністю спростовує наявність вини в її діях, тим самим судом було порушено її право на захист та пред`явлення доказів у справі.
18.12.2019 року вона не вчиняла жодних протиправних дій щодо ОСОБА_2 вказує на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення містяться дописування частини статті, відносно якої кваліфіковані її дії, а в копії протоколу, яка була їй вручена, відсутнє дане дописування. Також, в протоколі зазначено, що до нього додаються пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, однак ці пояснення у матеріалах справи відсутні.
Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення відносно неї складено з порушенням вимог закону, а тому її притягнуто до адміністративної відповідальності безпідставно.
Просить постанову суду скасувати, провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримала вимоги своєї апеляційної скарги та вказала на те, що ОСОБА_2 18.12.2019 року, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прийшов провідати сина, через що між ними виникла конфліктна ситуація, оскільки останній відмовився виконувати її вимогу щодо залишення її квартири у зв`язку з чим вона викликала працівників поліції, які в подальшому безпідставно склали на неї протокол про адміністративне правопорушення. Вказує на те, що вона не допускала домашнє насильство стосовно колишнього чоловіка, оскільки не висловлювалась на його адресу із застосуванням нецензурних слів. Вказує на те, що вищевказані обставини  були зафіксовані нею на мобільний телефон і копія відеозапису, долучена нею до матеріалів справи на оптичному диску. Звертає увагу на те, що стосовно ОСОБА_2 також було складено протокол про адміністративне правопорушення внаслідок чого останній притягнутий до адміністративної відповідальності. Крім того, вказує на те, що останньому з 19.06.2019 року надавалась наркологічна допомога з приводу вживання ним алкоголю.  

Під час розгляду справи в апеляційному суді потерпілий ОСОБА_2 показав, що ОСОБА_1 є його колишньою дружиною, яка виховує його малолітнього сина. 18.12.2019 року, коли він прийшов провідувати свого сина, ОСОБА_1 безпідставно стала виганяти його з квартири, висловлювала на його адресу образливі слова, накинулась на нього та, застосовуючи фізичне насильство, роздряпала йому шию та обличчя, чим заподіяла тілесні ушкодження. Вважає, що вказаними діями ОСОБА_1 заподіяла йому моральну та фізичну шкоду. Вважав, що апеляційна скарги ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, а постанову суду необхідно залишити без змін. 

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та її захисника адвоката Кузик В.І., потерпілого ОСОБА_2 , апеляційний суд вважає що апеляційні скарга підлягає задоволенню, а постанову судді необхідно скасувати з наступних підстав.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Відповідно до положень ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
Натомість, як убачається з матеріалів справи, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, розгляді справи в суді та винесенні постанови суддею, даних вимог закону дотримано не було.
Так, суддя при розгляді справи всупереч ст. ст. 245, 251, 252, 256, 280 КУпАП не вжив заходів щодо повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, що призвело до винесення незаконного та необґрунтованого рішення по справі.
Диспозиція ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особо, стосовно якої він винесений, не проходження корекційної програми особою, якав чинила насильство в сім`ї.
Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачає, що психологічне насильство є формою домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
В силу ст. 1 Закону України «Про попередження насильства в сім`ї» насильство в сім`ї - це будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї стосовно іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю.
Згідно ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Під психологічним насильством в сім?ї слід розуміти насильство, пов?язане з дією одного члена сім?ї на психіку іншого члена сім?ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе, що завдає шкоду психічному здоров?ю.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що розгляд справи у суді відбувається в межах обвинувачення, яке висунуто особі, яка притягається до адміністративної відповідальності і суд не має права виходити за межі обвинувачення, яке сформульовано у протоколі про адміністративне правопорушення. 
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що відносно свого колишнього чоловіка ОСОБА_2 вчинила психологічне насильство, що проявилось у вигляді нецензурних виражень в його сторону.
Апеляційний суд вважає, що матеріали справи не містять достатньої кількості належних та допустимих доказів, які б вказували на вчинення ОСОБА_1 вищевказаних дій.  
Так, із протоколу про адміністративне правопорушення від 18.12.2019 року вбачається, що 18.12.2019 року близько 19 год. за адресою АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 вчинила відносно свого колишнього чоловіка ОСОБА_2 психологічне насильство, що проявилось у вигляді нецензурних виражень в його сторону.
В протоколі зазначено в якості потерпілого ОСОБА_2 та вказано, що пояснення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, по суті правопорушення надано на окремому аркуші. Зі змістом протоколу ОСОБА_1 було ознайомлено та вручено копію протоколу про адміністративне правопорушення, про що свідчить її власноручний підпис. 
Протокол підписаний особою органу поліції, яка склала протокол, та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 .
Разом з тим, у протоколі про адміністративне правопорушення, всупереч вимогам ст. 256 КУпАП, не вказані наслідки до яких призвело або могли призвести правопорушення, вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності та не зазначено про те, що психологічне насильство у виді нецензурних виражень могло завдати шкоду фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, що є обов`язковою ознакою правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП. 
До матеріалів справи додано копію протоколу про адміністративне правопорушення від 18.12.2019 року відносно ОСОБА_2 , з якого вбачається, що 18.12.2019 року близько 19 год. за адресою АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 вчинив  відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_1 психологічне насильство у вигляді нецензурних виражень в її сторону.
Відповідно до копію постанови Івано-Франківського міського суду від 11.02.2020 р. та пояснень ОСОБА_1 і потерпілого ОСОБА_2 , вбачається, що останній визнаний винним та притягнутий до адміністративної відповідальності за  ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки 18.12.2019 року вчинив домашнє насильство стосовно своєї колишньої дружини ОСОБА_1 . 
Зі змісту копію постанови Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 14.04.2016 року вбачається, що ОСОБА_2 був звільнений від адміністративної відповідальності у зв`язку із малозначністю за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.  
З письмових пояснень ОСОБА_2 (а.с.4) вбачається, що 18.12.2019 року він прийшов до свого сина разом із своєю матір`ю ОСОБА_3 у встановлений час для відвідин привітати його зі святом. Вказує на те, що коли він хотів попрощатись із сином, колишня дружина ОСОБА_1 та її матір ОСОБА_4 почали виштовхувати його та його маму з квартири, при цьому висловлювались в їх сторону нецензурними словами, у зв`язку із чим він викликав працівників поліції.
До матеріалів справи долучені письмові пояснення свідка ОСОБА_3 (а.с.3)  в яких вона зазначила, що  18.12.2019 року близько 19 год. вона із сином прийшли до свого внука, однак недовго поспілкувались. Її невістка ОСОБА_1 безпідставно стала їх виганяти з квартири, при чому виражалась нецензурними словами в їхню сторону.
Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_5 у судовому засіданні апеляційної інстанції не допитувались, оскільки сторони вважали, що відсутні правові підстави для допиту вказаних свідків.
З рапорту поліцейського взводу №1 роти 2 БУПП в Івано-Франківській області сержанта поліції Я. Овчар (а.с.5-6) вбачається, що 18.12.2019 року надійшла письмова заява від ОСОБА_1 , в якій просила прийняти заходів відносно колишнього чоловіка ОСОБА_2 , яка зареєстрована в Журналі єдиного обліку заяв та повідомлень, а також письмова заява від ОСОБА_2 , в якій останній просив прийняти заходів впливу відносно колишньої дружини ОСОБА_1 вказано про те, що опитана ОСОБА_1 вказала про те, що ОСОБА_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння у вказаний день прийшов провідати сина та вчинив домашнє насильство відносно неї, а саме виражався нецензурною лексикою та поводив себе агресивно та неадекватно. Опитаний по даному факту ОСОБА_2 пояснив, що прийшов із матір`ю провідати сина, але син не захотів з ним спілкуватися через намовляння на нього колишньою дружиною. Він вирішив попрощатись із сином, та його колишня дружина із її мамою почали виштовхувати його та ОСОБА_3 із квартири, при цьому простягаючи до нього руки, нецензурно виражалися та образливо чіплялись до них.
У вказаному рапорті зазначено, що під час проведення перевірки по даному факту було встановлено, що в діях ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вбачаються адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП, в наслідок чого на них були складені протоколи про адміністративні правопорушення.
В довідці за результатами розгляду звернення від 18.12.2019 року (а.с.7) складену поліцейською взводу №1 роти 2 БУПП в Івано-Франківській області сержанта поліції Я. Овчар зазначені по даному факту обставини, які ж нею описані у вищезазначену рапорті.
В матеріалах справи міститься заява ОСОБА_2 від 18.12.2019 року (а.с.9), яка за змістом аналогічна його письмовим поясненням  (а.с.4), та в якій він просить не вносити відомості в ЄРДР стосовно заподіяння йому тілесних ушкоджень. Вказана заява написана ним власноручно.
Апеляційний суд приймає до уваги доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення від 18.12.2019 року відносно неї зазначено, що пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення додається на окремому аркуші. Однак, як вбачається із матеріалів справи, письмові пояснення ОСОБА_1 по суті правопорушення та обставин справи, матеріали даної справи не містять.
Отже, під час апеляційного перегляду справи зі змісту пояснень ОСОБА_1 і  ОСОБА_2 та долучених до матеріалів справи доказів, було встановлено, що протягом тривалого часу між останніми існують конфліктні відносини.
Вищевказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не є подружжям і не є членами однієї сім`ї, оскільки шлюб між ними розірвано в установленому законом порядку, спільно не проживають, не пов`язані спільним побутом та не мають взаємних прав та обов`язків, однак є колишніми подружжям, на яке відповідно до ст.3 Закону України « Про запобігання та протидію домашньому насильству» розповсюджується дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання.»
Апеляційний суд приймає до уваги доводи ОСОБА_1 про те, що у врученій їй копії протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №535420 від 18.12.2019 року відносно ОСОБА_1 не зазначено частину статті КУпАП, за якою відносно нею було складено протокол про адміністративне правопорушення.
В судовому засіданні апеляційної інстанції судом було оглянуто відеозапис, який долучено до матеріалів справи ОСОБА_1 , яким зафіксовано конфлікт, який виник між нею та її колишнім чоловіком ОСОБА_2 . 
Зі змісту вказаного відеозапису вбачається, що ним зафіксовані обставини, які стосуються висунутого обвинувачення, оскільки пов`язані із конфліктом, який виник між ОСОБА_2 та  ОСОБА_1 18.12.2019 року у зв`язку з тим, що остання вимагала від колишнього чоловіка та його мати ОСОБА_3 , щоб вони залишили її квартиру. При цьому вищевказаний запис не містить даних, які вказають на те, що під час конфлікту ОСОБА_1   виражалась в сторону ОСОБА_2 нецензурними чи іншими образливими словами та вчиняла дії які відповідно до висунутого їй обвинувачення свідчать про вчинення правопорушення та вказують на те, що вони могли завдати шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Апеляційний суд приймає до уваги, вказаний відеозапис не дозволяє встановити всі обставини конфлікту, який виник між ОСОБА_1 та її колишнім чоловіком ОСОБА_2 18.12.2019 року, оскільки відеозапис закінчується до приїзду працівників поліції.
Разом з тим, зі змісту показань потерпілого ОСОБА_2 вбачається, що ОСОБА_1 дійсно не висловлювалась на його адресу нецензурно, а тільки застосовувала образливі слова та фізичне насильство.  
Однак, вказані доводи ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_1 висловлювала на його адресу образливі слова та застосувала до нього фізичне насильство внаслідок чого йому були заподіяні тілесні ушкодження, виходять за межі обвинувачення яке висунуто особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що навмисне заподіяння тілесних ушкоджень утворює склад кримінального правопорушення, що не позбавляє потерпілого ОСОБА_2 звернутися за захистом своїх прав до компетентних органів у встановленому законом порядку. 
Крім того, виходячи із диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП, обов`язковим елементом складу адміністративного правопорушення є настання певних наслідків від вчинення винною особою дій фізичного, психологічного чи економічного характеру по відношенню до потерпілого, а саме завдання чи ймовірна можливість завдання шкоди фізичному чи психологічному здоров`ю особи, відносно якої вчинені такі дії. 
Таким чином, законодавцем встановлено, що відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП наступає за психологічне насильство, яке могло завдати або завдало шкоду фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. 
Із протоколу про адміністративне правопорушення від 18.02.2019 року вбачається, що ОСОБА_1 18.19.2020 року близько 19 години перебуваючи за місцем проживання по відношенню до свого колишнього чоловіка ОСОБА_2 , застосувала психологічне насильств у вигляді нецензурних виражень на його адресу. 
Разом з тим, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, які наслідки настали чи могли настати здоров`ю потерпілого ОСОБА_2 внаслідок дій ОСОБА_1 та наявність причинно-наслідкового зв`язку між цими діями, тобто не вказані усі обов`язкові ознаки об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, яке ставиться у вину ОСОБА_1 .
При цьому, зі змісту диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП вбачається, що не кожне психологічне насильство може завдати або завдає шкоду фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. Обов`язок довести, що вчинене психологічне насильство могло завдати або завдало шкоду фізичному або психічному здоров`ю потерпілого покладається на посадову особу, яка складає протокол про адміністративне правопорушення. 
Разом з тим протокол про адміністративне правопорушення та долучені до нього матеріали не свідчать про те, що ОСОБА_1 застосувала психологічне насильство, яке могло завдати чи завдало шкоду фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Крім того, зі змісту диспозиції ч.1 ст.173 -2 КУпАП вбачається, що адміністративна відповідальність настає за психологічне насильство, яке здійснюється навмисно, з метою заподіяти потерпілому шкоду її  фізичному або психічному здоров`ю. 
Однак, в матеріалах справи відсутні докази, які свідчать про те, що ОСОБА_1 навмисно вчинила дії, які були спрямовані на заподіяння шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого ОСОБА_6 . 
Суд першої інстанції при розгляді справи, не звернув увагу на вказану неповноту та неправильність протоколу про адміністративне правопорушення, яка не може бути усунута судом та розглянув справу, дійшовши до неправильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173 -2 КУпАП.
Апеляційним судом встановлено, що 18 грудня 2019 року о 19-00 год. в АДРЕСА_1 , між ОСОБА_1 та її колишнім чоловіком ОСОБА_2 виник конфлікт, під час якого остання вимагала, щоб потерпілий та його мати ОСОБА_3 залишили її місце проживання. 
Апеляційним судом не встановлено, що під час вищевказаного конфлікту ОСОБА_1 застосувала психологічне насильство стосовно колишнього чоловіка ОСОБА_6   у виді нецензурних виражень, які могли завдати шкоду фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. 
Приймаючи до уваги сукупність допущених порушень права на захист та враховуючи встановлені судом обставини, апеляційний суд вважає що постанову суду необхідно скасувати та прийняти нову, якою закрити провадження щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Керуючись п.1 ч.1 ст. 247, 294 КУпАП, апеляційний суд,-

                                               п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити. 
Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 лютого 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення, - скасувати та прийняти нову постанову.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського
апеляційного суду                                                                                            О.П. Васильєв