ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/930/20 Справа № 203/1355/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Васіна Л. А. Суддя у 2-й інстанції - Пістун А. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

29 липня 2020 року                                                                м. Дніпро
Суддя Дніпровського апеляційного суду Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу захисника Поляка Олександра Віталійовича, який діє в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Кіровського районного суду м. Кривого Рогу від 06 липня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення, якою: 
        ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -
       визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-
В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 10 200 (десять тисяч двісті гривень) 00 коп. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з  ОСОБА_1  на користь держави судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.
При обставинах зазначених в оскаржуваній постанові, 12 квітня 2020 року о 10 годині 45 хвилин, водій ОСОБА_1 , рухаючись по вул. Ульянова, буд. 10 в м. Дніпро, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Skoda Fabia, н/з НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (очі не реагують на світло, поведінка, що не відповідає дійсності. ОСОБА_1 будучи зупинений працівниками патрульної поліції відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у присутності свідків. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.
Не погоджуючись з вищевказаною постановою захисник Поляк О.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову судді першої інстанції скасувати, а провадження по справі закрити, через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення порушено право на захист, оскільки ОСОБА_1 заявляв про те, що хоче та має право скористатися правовою допомогою.
Вказує, що в протоколі про адміністративне правопорушення відсутня будь-яка ознака наркотичного сп`яніння передбачена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння.
Згідно відео з нагрудних камер працівників поліції не видно, що зіниці очей у ОСОБА_1 не реагують на світло, та видно, що останній чітко та конкретно спілкується з співробітниками поліції, а тому і поведінка, що не відповідає дійсності не підтверджується.
На клопотання правопорушника пройти експертизу за місцем зупинки транспортного засобу, інспектором було відмовлено без повідомлення причини.
В порушення “порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду” в матеріалах справи відсутнє підтвердження стану сп`яніння та відсутня згода водія з результатами такого огляду.
Вказує, що в матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що свідчить про порушення процедури і спростовує факт вимоги пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я.
Поліцейським було порушено порядок огляду на стан сп`яніння, у зв`язку з чим він вважається недійсним, а протокол — недопустимим доказом вини апелянта.
У протоколі суть правопорушення сформульована незрозуміло, адже не вказано, від якого саме огляду відмовився водій та не зазначено, який порядок проходження такого огляду було запропоновано водієві.
Також зазначає, що водія не відстороняли від керування, що у своїй сукупності з іншими доказами свідчить про невідповідність дій поліцейського з процедурою оформлення матеріалів справи.
Також вказує, що працівниками поліції порушено порядок відеофіксації події, оскільки відеозйомка, згідно інструкції повинна вестись безперервно, однак в даному випадку, завжди преривається.
Наголошує, що судом першої інстанції було неодноразово порушено вимоги чинного законодавства, оскільки ОСОБА_1 не був повідомлений належним чином про дату судового засідання.
ОСОБА_1 жодного разу не отримував повістки про виклик, жодної інформації щодо вручення йому повістки про виклик до суду в матеріалах справи не міститься.
Крім того, захисником було направлено клопотання про відкладення розгляду справи, однак суд першої інстанції не було розглянуто дане клопотання.
Вказує, що судом першої інстанції було ухвалено постанову у неробочий час, матеріали адміністративної справи не досліджено в повному обсязі.
В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та його захисник Поляк Д.В.підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити з підстав викладених у ній. 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до наступного висновку. 
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення. 
Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі. 
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим. 
Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, яким місцевим судом була надана належна оцінка, зокрема: поясненнями свідків зазначених вище подій ОСОБА_2  та ОСОБА_3 , оскільки вони не є зацікавленими особами у справі, рапортом працівника поліції, безпосередньо протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 203640 від 12.04.2020 р., а також відеозаписом з нагрудних камер працівників полції. 
Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених обставин по справі не вбачається. 
Сукупність вищевказаних доказів та пояснення свідків, засвідчують відмову  ОСОБА_1  від проходження медичного огляду, що є підтвердженням об`єктивної сторони скоєного останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що виразилося у відмові особи, що керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Доводи апелянта про те, що від проходження медичного огляду він не відмовлявся, а навпаки наполягав на ньому, поліцейськими було порушено порядок огляду водіїв на стан сп`яніння, не заслуговують на увагу оскільки на відеозапису чітко зафіксовано, що ОСОБА_1 в присутності двох свідків відмовився від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в присутності двох свідків, що є об`єктивною стороною даного адміністративного правопорушення.
Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що  ОСОБА_1 жодного разу не отримував повістки про виклик, жодної інформації щодо вручення йому повістки про виклик до суду в матеріалах справи не міститься, оскільки з матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 знав про існування справи відносно нього, що підтверджується його особистими підписами в протоколі про адміністративне правопорушення. Крім того, для отримання інформації щодо стану розгляду судової справи функціонує офіційний веб-портал «Судова влада України» та «Єдиний державний реєстр судових рішень» за допомогою яких будь-яка особа може отримати актуальну інформацію щодо стану судової справи, та стадії її розгляду, судом здійснювались заходи щодо повідомлення останнього про місце та час розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 20).
Крім того, захисник Поляком О.В. неодноразово направляв до суду заяви про відкладення розгляду справи, а тому ОСОБА_1 мав об`єктивну можливість дізнатися про дату та час розгляду справи відносно нього та бути присутнім при розгляді справи.
Відносно доводів апеляційної скарги щодо відсутності в матеріалах справи направлення на огляд на стан алкогольного сп`яніння зазначаю наступне. Відповідно до п. 12 розділу 2 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»", затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 р. у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Проте, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, таким чином, підстав для оформлення направлення на медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння не було, тому доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.
Доводи апелянта про те, що працівниками поліції було порушено процедуру оформлення матеріалів справи хоч і заслуговують на увагу, однак не спростовують зафіксований за допомогою нагрудної відеокамери факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду у присутності двох свідків.
Відповідно до абз. 2 п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України “Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті” від 23 грудня 2005 року №14, якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
Що стосується доводів апелянта про те, що захисником було направлено клопотання про відкладення розгляду справи, однак суд першої інстанції не було розглянуто дане клопотання слід зазначити наступне.
Європейський суд з прав людини в своїх рішенням, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій, направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.
Тому, апеляційний суд розцінює заяви захисника Поляка Д.В., як намагання зловживаючи своїм правом, затягнути час з метою уникнути накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, а тому суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про можливість розгляду даної справи без участі ОСОБА_1 .
Не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення суть правопорушення сформульована незрозуміло, відсутня будь-яка ознака наркотичного сп`яніння, порушено порядок відеофіксації події, оскільки обставини правопорушення об`єктивно підтверджуються сукупністю зібраних по справі доказів.
Матеріали справи не містять даних того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції або свідків було необ`єктивне ставлення. Жодних доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) ОСОБА_1 чи його захисник до суду не надали.
Крім того, протокол про адміністративне правопорушення не є самостійним доказом, а тому має оцінюватись у сукупності з усіма наявними матеріалами справи.
Протокол про адміністративне правопорушення та відеозаписи з нагрудних камер поліцейських не містять істотних розбіжностей, а інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи тому вірно покладено ці дані судом в основу прийнятого рішення.
Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.
Наведеними доказами, у їх сукупності, спростовуються доводи апелянта про недоведеність вини у вчиненні зазначеного вище адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , і відповідно, про його безпідставне притягнення до адміністративної відповідальності. 
Інші доводи апелянта мають формальний характер та спрямовані на ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, а будь-яких інших доказів щодо відсутності вини  ОСОБА_1  у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, матеріалами справи не знайшли свого підтвердження. 
Таким чином, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини  ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
       При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення. 
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.
Таким чином, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції – без змін. 
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд- 
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Поляка Олександра Віталійовича, який діє в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1   – залишити без задоволення.
Постанову судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 липня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення, якою  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя А.О. Пістун