У Х В А Л А  
08 липня  2020 року
м. Київ
справа №488/1449/16-ц
провадження № 61-9308 ск 20  
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сімоненко В. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1   на рішення Корабельного районного суду міста Миколаєва від 6 листопада 2019 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 14 травня 2020 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк  «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за  зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк  «ПриватБанк»  про встановлення нікчемності окремих умов кредитного договору ,
В С Т А Н О В И В :
17 червня 2020 року, засобами поштового зв`язку,  ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Корабельного районного суду міста Миколаєва від 6 листопада 2019 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 14 травня 2020 року, в якій скаржник просить судові рішення скасувати частково, ухвалити нове рішення, змінивши мотивувальну частину рішення щодо позовної давності до вимог про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами та резолютивну частину рішення, зменшивши суму стягнення з 20 988, 98 грн. до 4 801, 53 грн
Скаржник просить поновити строк на касаційне оскарження, посилаючись на те, що повний текст постанови Миколаївського апеляційного суду від 14 травня 2020 року оприлюднено у Єдиному державному реєстрі судових рішень 18 травня 2020 року, поштою отримано 26 травня 2020 року.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID - 19» від 11 березня 2020 № 211 з                              12 березня 2020 року до 03 квітня 2020 року на усій території України установлено карантин.
Постановою Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» від 25 березня 2020 № 239 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та продовжено карантин до 24 квітня 2020 року на усій території України.
Відповідно до пункту 12 розділу І Закону України від 30 березня 2020 року                                  № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ XII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України доповнено пунктом 3 наступного змісту: під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину».
Ураховуючи те, що оскаржувана постанова апеляційного суду прийнята                                14 травня 2020 року, повний текст складено 14 травня 2020 року, та закінчення тридцятиденного строку на касаційне оскарження такого рішення припадав на період дії карантину, Верховний Суд вважає, що строк на касаційне оскарження продовжується в силу закону.
Проте, подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду, оскільки скаржником порушено вимоги частини 2 статті 389 та пункту 5 частини 2 статті 392 ЦПК України.
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадках якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
При цьому під порушенням норм матеріального та процесуального права розуміється певна (певні) норма (норми) певного закону (законів), у випадках передбачених частиною 2 статті 376 ЦПК України (порушення норм матеріального права) або здійснення процесуальних дій всупереч приписам процесуального закону (порушення норм процесуального права).
У випадку оскарження судових рішень з підстав  невідповідності висновків суду постанові Верховного Суду, що не була врахована в оскаржуваному судовому рішенні (абзац 1 пункт 5 частини 2 статті 392 ЦПК України) або  у зв`язку з необхідністю відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеному у постанові Верховного суду                                                                (абзац 2 пункт 5 частини 2 статті 392 ЦПК України) у касаційній скарзі, крім відповідної постанови Верховного Суду, повинно бути зазначено відповідний пункт  частини 2 статті  389 ЦПК України та обґрунтування і мотивування такої підстави.
Отже, у касаційній скарзі повинно бути зазначено конкретні норми матеріального та процесуального права які порушено судами першої та апеляційної інстанції під час ухвалення оскаржуваних судових рішень.
За таких обставин, заявнику необхідно надіслати на адресу суду уточнену редакцію касаційної скарги, в якій зазначити які саме норми матеріального та процесуального права порушено судами першої та апеляційної інстанції
Крім того подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду, оскільки скаржником порушено вимогу пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України, а саме до касаційної скарги не додано документу, що підтверджує сплату судового збору в установленому порядку і розмірі.
Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України                                «Про судовий збір».
За змістом статті 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції, чинній на момент звернення з позовом, за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру розмір судового збору становить 1 відсоток від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше п`яти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах, загальною сумою всіх вимог, що складаються з кількох самостійних вимог.
Позивач звернувся до суду з позовом у квітні 2016 року із майновою вимогою (про стягнення заборгованості).
Згідно з підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду сплачується судовий збір у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.
Таким чином, за подання касаційної скарги ОСОБА_1 необхідно сплатити судовий збір у загальному розмірі 2 756 грн  (1378 грн. Х200%.).
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК                                                                                у Печер. р-ні/Печерс.р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA288999980313151207000026007, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату та відмітку про його зарахування.
Відповідно до вимог частини третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України,
У Х В А Л И В:
Касаційну скаргу  ОСОБА_1   на рішення Корабельного районного суду міста Миколаєва від 6 листопада 2019 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 14 травня 2020 року залишити без руху. 
Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня закінчення карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби ( COVID-19).
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                    В. М. Сімоненко