УХВАЛА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 липня 2020 року
м. Київ
Справа № 756/14627/18
Провадження № 51-3059ск20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду 
у складі:
головуючого            ОСОБА_1 , 
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ТОВ «Комфортні рішення» в особі директора ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 08 квітня 2020 року,
в с т а н о в и в:
вироком Оболонського районного суду міста Києва від 22 січня 2019 року  ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 205 Кримінального кодексу України (далі – КК) на підставі 
п. 1 ч. 1 ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, кримінальне провадження відносно нього закрито.
Цим же вироком ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого 
ч. 2 ст. 205 КК, та призначено йому покарання із застосуванням ст. 69 КК у виді штрафу 
у розмірі двох тисяч двохсот двадцяти п`яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 38 250 грн.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 08 квітня 2020 року апеляційну скаргу представника ТОВ «Комфортні рішення» в особі директора ОСОБА_4 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 22 січня 2019 року щодо ОСОБА_5 повернуто особі, яка її подала разом з усіма доданими до неї матеріалами, оскільки він не входить до кола осіб, що наділені правом апеляційного оскарження зазначеного судового рішення. 
У касаційній скарзі ТОВ «Комфортні рішення» в особі директора ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Зазначає, що вирок Оболонського районного суду міста Києва від 22 січня 2019 року, ухвалений щодо ОСОБА_5 стосується також його прав та інтересів у тій мірі, 
що надає йому право, відповідно до вимог ст. 24 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), оскаржити його до вищих судових інстанцій. В обґрунтування своєї позиції ТОВ «Комфортні рішення»наголошує на тому, що у 2015 році ТОВ «Комфортні рішення» перебувало у господарських відносинах із ТОВ «Аргенто Україна» та ТОВ «Алтіма трейд», директором якого був ОСОБА_5 , а вирок щодо нього використовується як доказ у адміністративній справі (№ 826/9297/18) та покладений в основу доведеності порушення ТОВ «Комфортні рішення» вимог податкового законодавства.
Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши додані до скарги копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити 
з таких підстав.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову 
у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Положення п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України визначають одну з основних засад судочинства – забезпечення права на апеляційний перегляд справи.
Статтею 24 КПК визначено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, 
а також на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, 
чи брала така особа участь у судовому процесі. 
Відповідно до положень ч. 1 ст. 393 КПКобвинувальний вирок може бути оскаржений: обвинуваченим, стосовно якого ухвалено обвинувальний вирок, його законним представником чи захисником – в частині, що стосується інтересів обвинуваченого; обвинуваченим, стосовно якого ухвалено виправдувальний вирок, його законним представником чи захисником – в частині мотивів і підстав виправдання; підозрюваним, обвинуваченим, його законним представником чи захисником; фізичною або юридичною особою у частині, що стосується її інтересів під час вирішення питання про долю речових доказів, третіми особами – у частині, що стосується її інтересів під час вирішення питання про спеціальну конфіскацію; іншими особами у випадках, передбачених КПК(п.п. 1–3, 10).
У визначених у частині 2 статті 24, пункті 10 частини 1 статті 393 КПК випадках для виникнення права на апеляційне оскарження у особи КПК встановлено умову, а саме що оскаржуване рішення має стосуватися її прав, свобод та інтересів. Наявність такої умови пов`язана з обов`язком особи довести під час апеляційного оскарження судового рішення, що це рішення стосується її прав, свобод та інтересів.   
Відповідно ж до п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК, апеляційна скарга повертається, якщо апеляційну скаргу подала особа, яка не має права подавати апеляційну скаргу.
Рішення про повернення апеляційної скарги ТОВ «Комфортні рішення» в особі директора ОСОБА_4 обґрунтовано ухвалено апеляційним судом з посиланням на статті 393, 
399 КПК. 
Так, суддя апеляційної інстанції вищевказане судове рішення мотивував тим, 
що в апеляційній скарзі представника ТОВ «Комфортні рішення» в особі директора ОСОБА_4 не міститься обґрунтованих мотивів того, яким чином вирок Оболонського районного суду м. Києва від 22 січня 2019 року щодо ОСОБА_5 може впливати на права та обов`язки ТОВ «Комфортні рішення» в інтересах якого була подана апеляційна скарга. При цьому, апеляційний суд зазначив, що зі змісту вироку Оболонського районного суду м. Києва від 22 січня 2019 року не вбачається будь-яких даних, які дають підстави стверджувати про те, що посадові особи ТОВ «Комфортні рішення» причетні до злочинів, у вчиненні яких ОСОБА_5 було визнано винуватим. Крім цього, суд апеляційної інстанції у своїй ухвалі вказав, що вирок Оболонського районного суду м. Києва від 22 січня 
2019 року не має преюдиційного значення на предмет доказування у інших кримінальних провадженнях, у зв`язку із чим не стосується інтересів ТОВ «Комфортні рішення» у такому обсязі, який би наділяв його правом на подачу апеляційної скарги. 
З таким висновком апеляційного суду погоджується і колегія суддів з огляду на таке.
У вироку місцевого суду від 22 січня 2019 року, яким ОСОБА_5 визнано винуватим 
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 205, ч. 2 ст. 205 КК не згадується назва 
ТОВ «Комфортні рішення», а також прізвище, ім`я, по батькові його директора чи інших посадових осіб цього товариства.
Тобто вказаний вирок суду першої інстанції стосується виключно ОСОБА_5 , дослідження та оцінку правомірності дій інших осіб суд не здійснював, а отже не вирішував наперед питання про їхні права, свободи чи інтереси та не встановлював преюдиційні факти щодо них.
При цьому ТОВ «Комфортні рішення» чи його директор ОСОБА_4 учасниками кримінального провадження у зазначеному провадженні не були та жодного процесуального статусу не мали, а постановлені рішення не стосуються прав, свобод 
та інтересів як фізичної, так і юридичної особи  ОСОБА_4 та ТОВ «Комфортні рішення».
У цьому аспекті слушним є правовий висновок Верховного Суду України, що викладений у постанові від 03 березня 2016 року у справі № 5-347кс15, де наголошується, що при вирішенні питання, чи є підстави для оскарження рішення суду першої інстанції до суду вищого рівня певною особою, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді, ключовим є з`ясування, чи насправді це рішення стосується інтересів конкретної особи. 
Таким чином, вирок місцевого суду стосується виключно прав, свобод та інтересів ОСОБА_5 , в ньому не йдеться і про доведеність винуватості будь-якої сторонньої особи (фізичної чи юридичної).
Крім того, Суд враховує приписи ч. 6 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до яких вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. 
У зв`язку з цим неспроможними є доводи скаржника про те, що ухвалений місцевим судом вирок стосовно ОСОБА_5 використовується як доказ порушення вимог податкового законодавства у адміністративній справі щодо ТОВ «Комфортні рішення», а тому 
цей вирок, на його думку, порушує його права та інтереси.
Таким чином, апеляційний суд з посиланням на ч. 1 ст. 393 КПК, дійшов правильного висновку, що ТОВ «Комфортні рішення» в особі директора ОСОБА_4 не є особою, 
яка має право на апеляційне оскарження вироку Оболонського районного суду міста Києва від 22 січня 2019 року щодо  ОСОБА_5 .
Враховуючи наведене, апеляційний суд, повертаючи апеляційну скаргу, діяв відповідно 
до вимог кримінального процесуального закону, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги та вважає, що у відкритті провадження за касаційною скаргою ТОВ «Комфортні рішення» в особі директора ОСОБА_4 слід відмовити 
на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
п о с т а н о в и в:
відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ТОВ «Комфортні рішення» в особі директора ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду 
від 08 квітня 2020 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                              ОСОБА_2                                                ОСОБА_3