Справа № 308/78/20

Закарпатський апеляційний суд

  П  О  С  Т  А  Н  О  В  А 

І м е н е м У к р а ї н и

14.08.2020                 м. Ужгород

       Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участю захисниці особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 - адвокатки Холмогорової Л. В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 ,
                                                         в с т а н о в и в :
постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 лютого 2020 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, 

визнаний винним у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення й на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Постановлено стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.
Згідно постанови, 23 грудня 2019 року о 02 год. 15 хв. по вул. Патруса Карпатського у с. Минай Ужгородського району, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Lexus ES», д. н. з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, і від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги, передбачені п. 2. 5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) і скоїв передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне правопорушення. 
 В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова судді є незаконною. Посилається на те, що судом першої інстанції не взято до уваги протокол медичного освідчення № 1349 від 23.12.2019 із заключенням лікаря про те, що він був у тверезому стані, а також той факт, що в протоколі не зазначено ознак алкогольного сп`яніння, які начебто в нього були наявні. Стверджує, що після зупинки автомобіля пояснював працівникам поліції, що не вживав алкогольних напоїв, тому працівники поліції були зобов`язані провести процедуру огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, однак, цього не зробили. Разом із тим, вказує на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що протокол не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, що підтверджується наступним : у протоколі не зазначено, що до нього додано наявний у матеріалах справи диск, що в свою чергу свідчить і про те, що вказаний диск є неналежним та недопустимим доказом; у протоколі та поясненнях свідків містяться виправлення щодо дати та годин складення і не вказано ознак алкогольного сп`яніння, а також зроблено дописи іншою ручкою у графі «суть адміністративного правопорушення та опис установлених обставин». Посилається і на те, що судом першої інстанції у порушення положень ст. 276 КУпАП безпідставно проігноровано клопотання від 27.02.2020 про направлення справи за підсудністю в Берегівський районний суд. Вважає, що викладені в протоколі обставини про те, що він керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння не відповідають дійсності, а висновок суду першої інстанції про вчинення ним передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення є необ`єктивним. Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення адвокатки Холмогорової Л. В., яка підтримала апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності ОСОБА_1 , неявка якого з урахуванням положень ст. 294 КУпАП не перешкоджає її розгляду. При цьому, враховується, що ОСОБА_1 належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи; що даних про поважність причин його неявки до апеляційного суду та заяви про відкладення розгляду справи на інший термін від нього не надходило; що при розгляді справи приймала участь захисниця ОСОБА_1 - адвокатка Холмогорова Л. В., яка вказувала на те, що ОСОБА_1 відомо про час та місце судового засідання й вони не заперечують щодо розгляду справи без його участі.

Апеляційний суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка в постанові. 

 Так, протоколом про адміністративне правопорушення підтверджено, що 23 грудня 2019 року о 02 год. 15 хв. по вул. Патруса Карпатського у с. Минай Ужгородського району, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Lexus ES», д. н. з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, і від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги, передбачені п. 2. 5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. З указаного протоколу також убачається, що такий складений у присутності двох свідків - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , і що у даному протоколі ОСОБА_1 своїми підписами підтвердив, що: права та обов`язки йому роз`яснені; зі змістом протоколу ознайомлений; його копію отримав; до протоколу внесені правильні дані щодо його особи (а. с. 1). 

З наявних у матеріалах справи письмових пояснень громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , убачається, що в їх присутності водій ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» та в лікаря-нарколога (а. с. 2, 3). 

З розписки ОСОБА_1 від 23.12.2019 вбачається, що ОСОБА_1 зобов`язався не продовжувати керувати т/з марки «Lexus ES», д. н. з. НОМЕР_1 , та залишити його на місці зупинки без порушень ПДР (а. с. 4).

З копії постанови серії ДПО 18 № 756434 вбачається, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме за те, що 23.12.2020 о 02 год. 15 хв., ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Lexus ES», д. н. з. НОМЕР_1 , по вул. Патруса Карпатського в с. Минай Ужгородського району, здійснив зупинку на перехресті вул. І. Франка та Патруса Карпатського без потреби надати перевагу в русі іншим учасникам дорожнього руху (а. с. 5). 

З рапорту інспектора УПП в Закарпатській області Колотова В. О. вбачається, що під час оформлення адміністративних матеріалів щодо ОСОБА_1 ним не були вказані ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим, необхідно вважати вірними такі наявні в ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння: тремтіння рук, зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, запах алкоголю з порожнини рота (а. с. 6). 

Викладені в протоколі обставини підтверджуються і відеозаписом, що міститься на наявному в матеріалах справи технічному носії інформації - диску (а. с. 7). 

Вищенаведені докази, які є належними й допустимими, і зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні в ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.5 ПДР та винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що інспектор Колотов В. О. був упереджений при проведенні перевірки та складанні  щодо ОСОБА_1   протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що в нього були підстави для обмови ОСОБА_1 та фальсифікації протоколу, і що він зацікавлений у результатах розгляду справи - у підтвердження таких даних у матеріалах справи відсутні які-небудь докази, і таких до апеляційної скарги не додано й на такі не посилалась сторона захисту під час розгляду справи апеляційним судом.

Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що інспектор Колотов В. О. при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень. 

Крім того, під час апеляційного розгляду справи про адміністративне правопорушення не встановлено й даних про те, що в громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були залучені в якості свідків відмови ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння, були підстави для обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, зокрема, у відмові від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, - такі дані в матеріалах справи також відсутні й до апеляційної скарги таких також не додано й на такі не посилалася сторона захисту під час розгляду справи апеляційним судом. 

Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги й будь-яких даних про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи інших дій, які призвели до примусового підписання ним протоколу та інших документів, що містяться у справі, зокрема, розписки про залишення транспортного засобу на місці зупинки, - на такі дані також не вказується в апеляційній скарзі.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не взято до уваги протокол медичного освідчення № 1349 від 23.12.2019 із заключенням лікаря про те, що ОСОБА_1 був у тверезому стані, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не спростовують факту порушення ОСОБА_1 вимог передбачених п. 2.5 ПДР, тобто його відмови на пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у передбаченому законодавством порядку.

Доводи апеляційної скарги про те, що в протоколі не зазначено ознак алкогольного сп`яніння, які начебто були наявні в ОСОБА_1 , - апеляційний суд вважає такими, що також не спростовують факту порушення ОСОБА_1 вимог передбачених п. 2.5 ПДР, і в свою чергу, не свідчать про невідповідність складеного щодо ОСОБА_1 протоколу вимогам ст. 256 КУпАП. При цьому, враховується те, що наявні в ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, які були виявлені в нього під час зупинки транспортного засобу, окремо зазначені інспектором Колотовим В. О. в рапорті, що не свідчить про недотримання вимог КУпАП при проведенні перевірки обставин порушення ОСОБА_1 положень цього Кодексу (а. .с 6). 

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 після зупинки автомобіля пояснював працівникам поліції, що не вживав алкогольних напоїв, тому працівники поліції були зобов`язані провести процедуру огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, однак, цього не зробили, - апеляційний суд вважає такими, що також не спростовують факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. При цьому, враховується те, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_1 виявляв бажання пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я. 

Посилання сторони захисту на те, що в протоколі не зазначено, що до нього додано наявний у матеріалах справи диск, що в свою чергу свідчить і про те, що вказаний диск є неналежним та недопустимим доказом, і що в протоколі та поясненнях свідків містяться виправлення щодо дати та годин складення і не вказано ознак алкогольного сп`яніння, а також зроблено дописи іншою ручкою у графі «суть адміністративного правопорушення та опис установлених обставин», - апеляційний суд визнає такими, що не свідчать про невідповідність протоколу вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки як убачається зі змісту протоколу, в такому зазначені всі необхідні й передбачені цією нормою відомості, а також не дають підстав для направлення матеріалів справи для належного оформлення.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції у порушення ст. 276 КУпАП безпідставно проігноровано клопотання від 27.02.2020 про направлення справи за підсудністю в Берегівський районний суд, - апеляційний суд вважає такими, що не свідчать про відсутність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Із урахуванням наведеного вище, доводи апеляційної скарги про те, що викладені в протоколі обставини про те, що ОСОБА_1 керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння не відповідають дійсності, а висновок суду першої інстанції про вчинення ним передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення є необ`єктивним, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження і спростовуються наведеним вище, а також визнає їх такими, що спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Тому, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винним у порушенні вимог, передбачених пунктом 2.5 ПДР та, відповідно, у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на нього накладено в межах санкції вищевказаної статті, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

За таких обставин, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подана ОСОБА_1 апеляційна скарга - без задоволення. 

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що стороною захисту не надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу не заявлялось.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
                                
                                               П О С Т А Н О В И В :
        
апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

       Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 лютого 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без зміни.

 Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Стан