УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 жовтня 2020 року
м. Київ
справа № 601/1839/17
провадження № 51 – 9612 зно 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                                   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд постанови Верховного Суду колегії Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 31 жовтня  2019 року за нововиявленими обставинами,
встановив:
За вироком Кременецького районного суду Тернопільської області від 07 серпня 2018 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 152, ч. 2 ст. 153 КК та призначено покарання у виді позбавлення волі за: ч. 2 ст. 186 КК – на строк 6 років; ч. 2 ст. 152 КК – на строк 10 років; ч. 2 ст. 153 КК – на строк 7 років, а відповідно ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів – на строк 10 років. На підставі ч. 1 ст. 71 КК за сукупністю вироків, до покарання призначеного за цим вироком, частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком  Андрушівського районного  суду Житомирської області від 27 грудня 2010 року та визначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років.
Стягнуто з  ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_5 у рахунок відшкодування моральної шкоди та судового збору – 50 000 грн та 704,80 грн відповідно; на користь держави у рахунок відшкодування витрат за проведення судово-товарознавчої експертизи в розмірі 593,22 грн
Вирішено питання щодо речових доказів у провадженні.
Хмельницький апеляційний суд ухвалою від 17 грудня 2018 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_4 залишив без змін.
Постановою Верховного Суду від 31 жовтня 2019 року змінено вирок Кременецького районного суду Тернопільської області від 07 серпня 2018 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 17 грудня 2018 року щодо ОСОБА_4   в частині призначеного покарання за ч. 2 ст. 152, ч. 2 ст. 153 КК.
Пом`якшено ОСОБА_4 покарання: за ч. 2 ст. 152 КК  – до 7 років 6 місяців позбавлення волі; за ч. 2 ст. 153 КК – до 5 років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК, за сукупністю злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 152, ч. 2 ст. 153 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК за сукупністю вироків, до покарання призначеного за цим вироком, частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком  Андрушівського районного  суду Житомирської області від 27 грудня 2010 року та визначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 6 місяців. 
У решті  судові рішення залишити без змін.
Ухвалою Верховного Суду від 08 вересня 2020 року заяву ОСОБА_4 було залишено без руху через її невідповідність вимогам ст. 462 КПК і надано строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків. Також йому було роз`яснено, що в разі, якщо він не усуне зазначені в ухвалі недоліки, в установлений строк, його заява буде повернута.
На виконання ухвали суду, в межах встановленого судом строку, ОСОБА_4 подав заяву, однак недоліки, зазначені в ухвалі суду від 08 вересня 2020 року, не усунув. 
На обґрунтування своїх вимог засуджений повторно вказує, що на його думку при ухвалені судового рішення 31 жовтня 2019 року Касаційним кримінальним судом у складі Верховного Суду не були відомі наступні факти: у матеріалах кримінального провадження відсутні відомості щодо повноваження прокурорів та слідчих при збиранні доказів та невірно оцінено докази; заяви які містяться в матеріалах кримінального провадження не відповідають раніше постановленим рішенням Верховного Суду та із закінченням процесуальних строків на складення обвинувального акту.
В порушення вимог пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 462 КПК у заяві не зазначено обставин,                   що згідно з ч. 2 ст. 459 КПК визнаються нововиявленими та могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду й заявнику під час розгляду справи Верховним Судом 31 жовтня 2019 року, і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність постанови, що належить переглянути, а також відсутні доводи на підтвердження наявності відповідних обставин.
Відповідно до ч. 2 ст. 459 КПК нововиявленими обставинами визнаються: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Отже, звертаючись з заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, особа, яка подає заяву, повинна вказати на обставини, що згідно                    з ч. 2 ст. 459 КПК визнаються нововиявленими, а також належним чином обґрунтувати свої доводи щодо наявності відповідних обставин у кримінальному провадженні. 
Проте вказаних приписів закону ОСОБА_4 не виконав.  
Як вбачається зі змісту заяви, ОСОБА_4 нововиявленою обставиною вважає, що на його думку при ухвалені судового рішення 31 жовтня 2019 року Касаційним кримінальним судом у складі Верховного Суду не були відомі наступні факти: у матеріалах кримінального провадження відсутні відомості щодо повноваження прокурорів та слідчих при збиранні доказів та невірно оцінено докази; заяви які містяться в матеріалах кримінального провадження не відповідають раніше постановленим рішенням Верховного Суду та із закінченням процесуальних строків на складення обвинувального акту однак, відповідно до ч. 2 ст. 459 КПК вказані обставини не можуть вважатися нововиявленими. Разом із тим, належного обґрунтування наявності у справі  інших нововиявлених обставин він не навів. Всі доводи  заяви про перегляд вказаної постанови зводяться до незгоди засудженого  ОСОБА_4 з постановою Верховного Суду колегії Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 31 жовтня  2019 року.
Згідно із ч. 3 ст. 464 КПК до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, яку не оформлено згідно з вимогами ст. 462 цього Кодексу, застосовуються правила ч. 3 ст. 429 КПК.
Враховуючи викладене, оскільки засуджений ОСОБА_4 не усунув недоліки заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, залишену без руху, Верховний Суд на підставі ч. 3 ст. 464, п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, вважає за необхідне повернути його заяву з усіма доданими до неї матеріалами.
Керуючись ч. 3 ст. 464, ч. 3 ст. 429 КПК
постановив:
Заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд постанови Верховного Суду колегії Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 31 жовтня  2019 року за нововиявленими обставинами повернути особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                 ОСОБА_2                                  ОСОБА_3