У Х В А Л А  
11 вересня 2020 року
м. Київ
справа №191/2939/17
провадження № 61-9189ск20
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Калараша А. А. (суддя-доповідач), Сімоненко В. М., Мартєва С. Ю., розглянувши питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 , діючого в інтересах ОСОБА_2 , на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 жовтня 2019 року та на постанову Дніпропетровського апеляційного суду від 20 травня 2020 року в цивільній справі за позовом селянського (фермерського) господарства «АЛГІЗ» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , треті особи: Виконавчий комітет Роздорської селищної ради, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Якуба Юрій Антонович, про визнання недійсними, в частині зазначення покупцем ОСОБА_2 , договорів купівлі-продажу нерухомого майна, переведення прав та обов`язків покупця за договорами купівлі-продажу нерухомого майна, визнання незаконними та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,
ВСТАНОВИВ:
У березні 2018 року С(Ф)Г "Алгіз" звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4  про визнання недійсними, в частині зазначення покупцем ОСОБА_2 , договорів купівлі-продажу нерухомого майна, переведення прав та обов`язків покупця за договорами купівлі-продажу нерухомого майна, визнання незаконними та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.
Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 жовтня 2019 року, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного суду від 20 травня 2020 року, позовні вимоги задоволено у повному обсязі.
Визнано недійсними спірні договори купівлі-продажу, переведено на позивача права та обов`язки покупця за спірними договорами купівлі-продажу, визнано незаконними та скасовано  спірні рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Визнано за позивачем право власності на спірний об`єкт нерухомого майна. Грошові кошти у розмірі 120 000 грн перераховані на користь ОСОБА_2 .
У червні 2020 року представник ОСОБА_1 , діючий в інтересах ОСОБА_2 , подав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 жовтня 2019 року та на постанову Дніпропетровського апеляційного суду від 20 травня 2020 року, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Ухвалою Верховного Суду від 22 липня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку на усунення недоліків, а саме: для надання касаційної скарги, оформленої відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.
У серпні 2020 року на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 22 липня 2020 року до суду надійшли матеріали, якими недоліки касаційної скарги усунуто.
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року
№ 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження
в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України. Зокрема, підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1)     якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2)     якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3)     якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4)     якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Відповідно до абзацу першого пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
Як на підставу касаційного оскарження, представник ОСОБА_1 , діючий в інтересах ОСОБА_2 , посилається на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України та зазначає, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував норми частини третьої статті 44 і частини 13 статті 50, частини першої, третьої, сьомої статті 86 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 14 травня 1992 року та частини другої статті 362  ЦПК України та відсутній правовий висновок Верховного Суду з приводу застосування вищевказаних норм права у подібних правовідносинах (пункт третій частини другої статті 389 ЦПК України).
За таких підстав касаційна скарга представника ОСОБА_1 , діючого в інтересах ОСОБА_2 , подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом третім частини другої статті 389 ЦПК України та подана в межах строку, встановленого статтею 390 ЦПК.
Скаржником сплачений судовий збір у розмірі 10 728 грн та кошти зараховані до спеціалізованого фонду Державного бюджету України.
Відповідно до частини п`ятої статті 394 ЦПК України, якщо суд дійде висновку, що подана касаційна скарга є обґрунтованою, він відкриває провадження, про що постановляє відповідну ухвалу.
Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.
Керуючись статтями 394, 395 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 , діючого в інтересах ОСОБА_2 , на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 жовтня 2019 року та на постанову Дніпропетровського апеляційного суду від 20 травня 2020 року.
Витребувати з Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області матеріали цивільної справи №191/2939/17 за позовом селянського (фермерського) господарства «АЛГІЗ» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , треті особи: Виконавчий комітет Роздорської селищної ради, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Якуба Юрій Антонович, про визнання недійсними, в частині зазначення покупцем ОСОБА_2 , договорів купівлі-продажу нерухомого майна, переведення прав та обов`язків покупця за договорами купівлі-продажу нерухомого майна, визнання незаконними та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, що не перевищує п`ятнадцяти днів з моменту отримання ухвали суду.  
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                                             А. А. Калараш
В. М. Сімоненко
С. Ю. Мартєв