ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/1476/19                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Басай О.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  06 серпня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді Федотова І.В.,
суддів: Чаку Є.В. та Сорочка Є.О.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби на рішення Київського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2019 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БОНЕНКАМП" до Київської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення,-
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "БОНЕНКАМП" (далі - позивач) звернулось до суду із адміністративним позовом до Київської митниці ДФС (далі - відповідач) в якому просило:
- визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 09.02.2019 №UA125000/2019/000133/2;
- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA 125200/2019/00037.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2019 року позов задоволено.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи, на порушення норм матеріального і процесуального права, вважає його незаконним та необґрунтованим, просить його скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову. Також апелянт вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та надання необ`єктивної оцінки всім аргументам учасників справи.
Апелянтом в апеляційній скарзі заявлено вимогу про заміну сторони у справі його правонаступником, а саме Київську митницю ДФС замінити на Київську митницю Держмитслужби.
Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 02.10.2019 №858 «Про утворення територіальних органів Державної митної служби» утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної митної служби за переліком згідно з додатком 1 та реорганізовано деякі територіальні органи Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної митної служби за переліком згідно з додатком 2.
Згідно з додатком 2 до зазначеної постанови реорганізуються Житомирська митниця ДФС, Київська митниця ДФС, Київська міська митниця ДФС та Черкаська митниця ДФС шляхом приєднання до Київської митниці Держмитслужби.
Відповідно до Розпорядження КМ України від 04.12.2019 № № 1217-р «Питання Державної митної служби КМ погодився з пропозицією Міністерства фінансів щодо можливості забезпечення здійснення з 8 грудня 2019 р. Державною митною службою покладених на неї постановою Кабінету Міністрів України від 6 березня 2019 р. № 227 «Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України» функцій і повноважень Державної фіскальної служби, що припиняється, з реалізації державної митної політики, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань державної митної справи.
Отже, з 08 грудня 2019 року функції і повноваження Державної фіскальної служби з реалізації державної митної політики здійснюють відповідні територіальні органи Державної Митної служби України.
В Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців наявні відомості про те, що Київська митниця ДФС перебуває в стані припинення.
Статтею 52 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
У зв`язку з цим колегія суддів вважає наявними підстави задовольнити клопотання та здійснити заміну відповідача у порядку процесуального правонаступництва з Київської митниці ДФС на Київську митницю Держмитслужби.
Справа розглянута апеляційним судом в порядку письмового провадження відповідно до ст. 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, 01 травня 2014 року між ТОВ "СТАРКО КИЇВ" (згідно Додаткової угоди від 10.03.2017 року до Договору були внесені доповнення щодо зміни назви ТОВ "СТАРКО КИЇВ" на ТОВ "БОНЕНКАМП") та Фірмою SIA "Starko Eastern Group" (згідно Додаткової угоди від 10.01.2017 року до Договору були внесенні доповнення щодо зміни назви Фірмою SIA "Starko Eastern Group" на SIA "Bohnenkamp") було укладено договір № SK-SEG- 01/2014, далі по тексту - "Договір", відповідно до якого Продавець (SIA "Bohnenkamp") продає, а Покупець (ТОВ "БОНЕНКАМП") купує шини, камери і запасні частини (колеса) для несамохідних транспортних засобів.
Відповідно до пункту 1.2 Договору в первісній редакції товар поставляється партіями на умовах "FCA Рига".
Додатковою угодою від 05.02.2015 до Договору Сторони виклали пункт 1.2 Договору в наступній редакції: "Товар поставляється поетапно, партіями, для подальшої реалізації на території України, протягом всього строку дії Договору. Товар постачається на умовах, визначених правилами "Інкотермс 2000" на розсуд Покупця і визначається в рахунках (інвойсах) згідно замовлення Покупця. Кількість і номенклатура товару в кожній партії повинна відповідати замовленню Покупця".
До відділу митного оформлення №3 митного поста "Західний" декларантом в особі ФОП ОСОБА_1 07.02.2019 подано електронну митну декларацію (ЕМД) №UA125200/2019/612211.
Згідно ЕМД №UA 125200/2019/612211 від 07.02.2019 позивачем було задекларовано ввезення наступного товару: шина пневматична 385/65R22.5 158 L/160К 18PR Deestone SW 413 TL - 171 шт.
Задекларована позивачем митна вартість товару (графа 22 МД) 28 104,53 Євро, умови поставки СІР UA Chornomorsk.
Київською митницею ДФС 09.02.2019 прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №125000/2019/000133/2, що ввозилися Товариством з обмеженою відповідальністю "Боненкамп", за електронною митною декларацією №UA125200/2019/612211 від 07.02.2019 та складено на його підставі картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA 125200/2019/00037.
Відповідно до рішення про коригування митної вартості відповідачем застосовано метод 2ґ (резервний метод) та заявлену позивачем митну вартість товару в митній декларації - 28 104,53 Євро скориговано до 37 791,00 Євро.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та випливає з рішення про коригування митної вартості відповідачем зазначено, що за результатами опрацювання документів, поданих позивачем разом з митною декларацією встановлено, що надані документи, містять розбіжності та не підтверджують всі числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей і ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті.
Зокрема, вказано, що відповідно до пункту 1.2 зовнішньоекономічного договору товари постачаються на умовах FCA-Рига, згідно інвойсу умовами поставки є СІР Чорноморськ.
Згідно з правилами Інкотермс умови поставки СІР передбачають страхування вантажу. Документи, що підтверджують страхування до митного оформлення не надавалися.
У морському коносаменті (Bill of Lading) № 4810-0177-811.012 вчинено запис "freight collect", що відповідно до міжнародних правил заповнення морських документів означає, що вартість доставки сплачує Покупець товару.
З урахуванням зазначеного, відповідач вважав, що відповідно до ч. 2 ст. 58 МК України наданих позивачем документів недостатньо для підтвердження визначення митної вартості товарів методом "за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються" (графа 43 ЕМД " 1").
З метою підтвердження числових складових митної вартості позивачем на підставі повідомлення відповідача було надано додаткові документи згідно з переліком, викладеним в електронному повідомленні, а саме:
1. Пакувальний лист (Packing list) від 15.01.2019 року;
2. Рахунок-фактуру (iнвойс) (Commercial invoice) від 15.01.2019 року;
3. Коносамент (Bill of lading) №4810-0177-811.012 від 14.12.2018 року;
4. Автотранспортну накладну (Road consignment note) від 06.02.2019 року;
5. Декларацiю про походження товару (Declaration of origin) від 15.01.2019 року;
6. Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів №SK-SEG-01/2014 від 01.05.2014 року;
7. Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) - Додаткова угода б/н від 05.02.2015 року;
8. Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) - Додаткова угода б/н від 26.03.2015 року;
9. Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) - Додаткова угода б/н від 10.01.2017 року;
10. Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) - Додаткова угода б/н від 10.03.2017 року;
11. Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) - Додаткова угода б/н від 04.01.2018 року;
12. Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) - Додаткова угода б/н від 27.08.2018 року;
13. Договір про надання послуг митного брокера №02/02/2015 від 17.02.2015 року;
14. Лист-роз`яснення №13 від 07.02.2019 року;
15. Митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів UA125200.2019.612211 від 07.02.2019 року.
За результатами розгляду поданих документів відповідач зазначив, що вказані документи не усувають виявлені розбіжності та не мають об`єктивних та достовірних підтверджень заявленої позивачем митної вартості, а тому підтвердити заявлену митну вартість, розраховану з застосуванням методу за ціною договору, неможливо, відповідно до ч. 2 ст. 58 МК України.
Не погоджуючись з рішенням митного органу щодо коригування митної вартості та карткою відмови, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з наступних мотивів, з якими погоджується і колегія суддів. 
Частиною 1 статті 54 МК України регламентовано, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частиною 2 ст. 53 Митного кодексу України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
У п.п. 3.16, 6.2 Загального додатку до Конвенції визначено, що на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.
Відповідно до пп. 4.5.10 п. 4.5 розділу 4 Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа затвердженого наказом Міністерством фінансів України № 631 перевірка правильності визначення митної вартості товарів належить до митних формальностей, що виконуються при митному оформленні митної декларації.
Як свідчать матеріали справи, позивачем при здійсненні імпортування товару на митну територію України, а також на вимогу митного органу, на підтвердження заявленої ним митної вартості товару за ціною контракту було надано повний пакет документів, у відповідності до переліку, закріпленого частиною 2 статті 53 МК України.
Крім того, слід зазначити, що навіть у разі витребування додаткових документів, митний орган має враховувати, що ненадання їх повного пакету може бути підставою для коригування митної вартості лише тоді, коли подані документи є недостатніми або такими, що в сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації про заявлену митну вартість.
Також, правильність визначення позивачем митної вартості товару згідно ЕМД №UA 125200/2019/612211 від 07.02.2019 підтверджується пакетом документів, що наданий на вимогу відповідача.
Отже, заявлена позивачем вартість товару знаходиться в діапазоні ринкових цін і може складати ціну вказану останнім в декларації.
Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 25.01.2019 року у справі № 815/5398/17 та від 06.03.2019 року у справі № 809/278/17.
Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що ненадання повного пакету документів може бути підставою для коригування митної вартості лише тоді, коли подані документи є недостатніми або такими, що в сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації про заявлену митну вартість.
Аналогічний правовий висновок викладений в постановах Верховного Суду від 20.02.2018 р. у справі № 809/1884/16, від 03.04.2018 р. у справі № 826/8797/16.
Разом з тим, відповідачем не доведено, що подані позивачем документи для визначення митної вартості товару містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значенні складових вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за нього.
Доводи апелянта щодо розбіжностей, які містилися в документах, зокрема ненадання страхових документів та документів, які містять відомість про вартість страхування, колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на наступне. 
Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, поставка товару здійснюється на умовах СІР UА Chornomorsk, згідно Інкотермс - 2000. Згідно з умовами СІР на продавця покладається обов`язок із забезпечення страхування від ризиків втрати та пошкодження товару під час перевезення на користь покупця. Відповідно, продавець укладає договір страхування та сплачує страхові внески. 
Отже, у разі поставки товару на умовах СІР витрати по страхуванню товару здійснюються продавцем і, закладаються ним у контрактну ціну товару. 
Відтак, страхування товару на умовах поставки СІР не є обов`язком покупця.
З огляду на вказане колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що витрати на страхування та транспортування вже є включеними до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінюваний товар (фактурної вартості товару), у зв`язку з чим не додаються при визначенні митної вартості товару.
Також, апелянт стверджує, що у транспортному документі - морському коносаменті вчинено запис "freight collect", що відповідно до міжнародних правил заповнення морських документів означає, що вартість доставки вантажу не сплачено і повинно бути сплачено перевізнику по доставці товару до митного кордону України - покупцем.
Разом з тим, висновки митного органу про те, що "Freight Collect" означає, що фрахт буде сплачено покупцем у порту доставки є помилковими, оскільки "Freight Collect" не впливає на митну вартість товару у зв`язку з тим, що поставка товару здійснювалася на умовах СІР-Чорноморськ та витрати з морського перевезення вантажу понесені продавцем товару та включені у ціну товару. 
Отже, у даному випадку не має значення, коли фактично продавець сплатив фрахт, оскільки вказаний платіж включений у ціну товару.
Крім того, морський коносамент (Bill of Lading) (№4810-0177-811.012 від 14.12.2018) оформлений на перевезення товару, який SIA "Bohnenkamp" придбало в Deestone Corporation Limited, який в подальшому було перепродано позивачеві. У зв`язку з цим в коносаменті №4810-0177-811.012 від 14.12.2018 вантажовідправником (shnipper) вказано Deestone Corporation Limited, про що відповідачеві позивач повідомив листом №13 від 07.02.2019.
Щодо посилань відповідача на прайс-лист, то в силу вимог ч. 3 ст. 53 МК України прайс-лист не є обов`язковим документом, який подається для підтвердження заявленої митної вартості товару.
Прайс-лист виробника товару не має імперативного характеру та не є документом, що підтверджує митну вартість товару, і за наявності його у декларанта може прийматися митними органами лише до уваги як додаткове джерело інформації для прийняття рішення. 
Щодо посилань апелянта про те, що висновок Київської обласної Торгово-промислової палати №КТП-0288 від 06.02.2019, підготовлений з порушенням вимог Національного стандарту №1 та не може засвідчувати обґрунтованість числового розрахунку вартості об`єкта оцінки, які у ньому наведені у зв`язку з відсутністю документально підтверджених даних, то колегія суддів зауважує, що у розумінні вимог ч. 2 ст. 53 МК України висновок не є обов`язковим документом, який надається для підтвердження митної вартості товару.
Крім іншого, апелянт в своїй апеляційній скарзі не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вплив взаємозв`язку між позивачем та продавцем на вартість товару є необґрунтованим, а тому такі відносини не вплинули на вартість товару.
Колегія суддів вважає таке твердження апелянта безпідставним та необґрунтованим з огляду на наступне.
Той факт, що продавець і покупець пов`язані між собою особи, сам по собі не може бути підставою для розгляду вартості операції як неприйнятної. У таких випадках необхідно розглянути обставини продажу та прийняти вартість операції за умови, що взаємовідносини покупця і продавця не вплинули на ціну оцінюваних товарів.
За наявності достатніх підстав вважати, що відносини, зазначені у частині дванадцятій цієї статті, вплинули на ціну оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен надати декларанту або уповноваженій ним особі свої письмові обґрунтування, що такий вплив мав місце.
У разі відсутності обґрунтувань з боку органу доходів і зборів необхідно вважати, що взаємовідносини, зазначені у частині дванадцятій цієї статті, не вплинули на ціну оцінюваних товарів (ст.58 Митного кодексу України).
Колегія суддів погоджується з правовим аналізом суду першої інстанції вищезазначених норм, що законодавець покладає на орган доходів та зборів обґрунтування впливу взаємозв`язку між позивачем та продавцем на вартість товару.
Так, як відповідачем не було надано належного письмового обґрунтування впливу взаємозв`язку між позивачем та продавцем на вартість товару (ч. 13 ст. 58 Митного кодексу України), слід вважати, що такі відносини не вплинули на вартість товару.
Окрім того, колегія суддів зауважує, що відповідачем не зазначалося при митному оформленні, що саме вплив пов`язаності продавця з покупцем на ціну товару, або ж неподання декларантом документів, наведених в п.п. 1-3 ч. 18 ст. 58 МК України є причиною прийняття рішення про коригування митної вартості.
У контексті наведеного колегія суддів вважає за необхідне підкреслити, що відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідачем не доведено, що подані позивачем документи для визначення митної вартості товару містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значенні складових вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Крім того, відповідач не обґрунтував та не довів неможливості визначення митної вартості за ціною контракту та неможливості її визначення за жодним методом, що передує резервному.
Так, в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування митний орган обов`язково повинен зазначити докладну інформацію та джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості за шостим (резервним) методом. 
Тобто, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, контролюючий орган повинен також зазначити докладну інформацію і джерела, які ним використовувалися. 
У оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості такі дані відсутні.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що рішення Київської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 09.02.2019 №UA 125000/2019/000133/2 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA 125200/2019/00037 є протиправними та підлягають скасуванню.
Таким чином, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, яким повно встановлено обставини справи та правильно застосовано норми матеріального і процесуального права.
Крім того, судова колегія зазначає, що згідно п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.
Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2019 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя:          

Судді: