Справа № 345/1983/20 
Провадження № 22-ц/4808/951/20 
Головуючий у 1 інстанції Юрчак Л. Б. 
Суддя-доповідач Пнівчук 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 вересня 2020 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
               головуючої                        Пнівчук О.В.,
               суддів:                        Василишин Л.В., Максюти І.О., 
розглянувши у порядку письмового провадженнясправу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Калуського міськрайонного суду від 10 липня 2020 року, в складі судді Юрчака Л.Б., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, 
в с т а н о в и в :
У червні 2020 року ОСОБА_1 звернулась із позовом до ОСОБА_2 про стягнення з нього на її корить на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 3000 грн щомісяця, починаючи з дня подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення ним двадцятитрьохрічного віку. В обґрунтування заявлених вимог, посилалась на те, що їхній з відповідачем син навчається на третьому курсі денного (стаціонарного) відділення Державного вищого навчального закладу «Калуський політехнічний коледж», за державним замовленням з 01.09.2017 року, закінчуватиме навчання 01.07.2021 року, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, яку відповідач у добровільному порядку відмовляється надавати. 
Рішенням Калуського міськрайонного суду від 10 липня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн щомісячно, на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час навчання, починаючи з 12.06.2020 року до закінчення його навчання в Державному вищому навчальному закладі «Калуський політехнічний коледж», а саме до 01.07.2021 року, але не більше ніж до досягнення сином 23 років. Стягнуто з ОСОБА_2 420,40 грн судового збору на користь Державної судової адміністрації України. В задоволенні решти позову відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що суд при ухваленні рішення не дав належної правової оцінки викладеним нею обставинам на підтвердження позовних вимог.
Зазначає, що відповідач, працює за кордоном, матеріально-забезпечений, проживає у новому будинку, де робить ремонт. Відповідачем не спростовано доводи позивача про його роботу за кордоном, не надано копії закордонного паспорта, крім того, суд не з`ясував розмір нерегулярного доходу відповідача.
Вважає, що суд не надав жодної оцінки доказам щодо стану здоров`я її сина. Нею заявлена сума аліментів по 3000 грн виходячи з реальних витрат на утримання сина на час його навчання та підтримання належного стану здоров`я.
Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким її позов задовольнити в повному обсязі та сягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн щомісячно.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
Ухвалене судом першої інстанції рішення не відповідає вищезазначеним вимогам.
Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із обов`язку обох батьків щодо утримання дитини, що повнолітній син сторін навчається за державним замовленням  на денній формі навчання  та не може самостійно себе утримувати, відповідач є працездатною особою, офіційно не працює, має нерегулярний розмір доходу, його стан здоров`я, що позовні вимоги визнав частково та на його утриманні інших неповнолітніх дітей не має. 
Однак повністю погодися з таким висновком суду не можна з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4).
Син сторін, ОСОБА_3 , який на даний час досяг повноліття, навчається на 3 курсі денного (стаціонарного) відділення Державного вищого навчального закладу «Калуський політехнічний коледж», за державним замовленням з 01.09.2017 року, закінчуватиме навчання 01.07.2021 року (а.с. 5).
Відповідно до статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Згідно з статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Частиною 1 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Судом встановлено, що повнолітній ОСОБА_3 ,навчаючись на денній формі навчання потребує матеріальної допомоги обох батьків, так як необхідні кошти на оплату за проїзд до місця навчання, на придбання підручників, одягу, харчування. Таку матеріальну допомогу повнолітньому сину надає його мати позивач - ОСОБА_1 , з якою він фактично проживає.
У силу положень ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Із матеріалів справи вбачається, що позивач свої вимоги про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання обґрунтовувала тим, що син не має самостійного заробітку, так як навчається на денній формі навчання на третьому курсі відділення Державного вищого навчального закладу «Калуський політехнічний коледжі та перебуває повністю на її утриманні, натомість відповідач, який працює неофіційно та не має інших утриманців у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Крім того, позивач вказала, що син часто хворіє у зв`язку з чим вона витрачає чималі кошти на його лікування, що підтверджується випискою із медичної картки стаціонарного хворого. 
Ухвалою суду від 15 червня 2020 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , надіслано відповідачу копію позовної заяви ОСОБА_1 та надано п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.
08 липня 2020 року на адресу суду від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява, у якій він визнав позов частково, погодився на сплату аліментів у сумі 1500 грн, так як офіційно не працює та не заперечив викладені позивачем обставини про те, що син часто хворіє та необхідність коштів на його лікування. Відповідач при цьому до заяви не долучив будь-яких доказів на підтвердження свого майнового стану чи наявності у нього інших утриманців. 
Таким чином, суд вірно зазначив, що відповідач є працездатною особою, офіційно не працює, має нерегулярний розмір доходу, та що на його утриманні інших неповнолітніх дітей не має. 
Разом з тим, при визначенні розміру аліментів суд не врахував стан здоров`я повнолітнього сина ОСОБА_3 який потребує лікування, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №2869 (а.с. 12-13).
З врахуванням зазначених обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що визначений судом першої інстанції розмір аліментів 1500 грн слід змінити та визначити аліменти у розмірі 2000 грн, оскільки такий розмір аліментів на переконання суду дозволить зберегти баланс між потребами сина, який продовжує навчання та потребує допомоги батьків та спроможністю відповідача надавати таку матеріальну допомогу.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи
Частиною четвертою зазначеної статті визначено, що зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині визначення розміру аліментів. В решті рішення суду слід залишити без зміни. 
       У зв`язку з частковим задоволенням позову судом апеляційної інстанції з відповідача в дохід держави належить стягнути судовий збір за розгляд справи апеляційним судом пропорційно до задоволених позовних вимог, у розмірі 840,84 грн (за подання апеляційної скарги належав до сплати судовий збір в розмірі 1 261,20 грн х 66,67 % = 840,84 грн).
Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389ЦПК України, суд,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Калуського міськрайонного суду від 10 липня 2020 року змінити.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ,РНОКПП  НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі) грн щомісячно, на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на час навчання в державному вищому навчальному закладі «Калуський політехнічний коледж», але не більше ніж до досягнення ним 23 річного віку.
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн 84 коп.
В решті рішення суду залишити в силі.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 17 вересня 2020року.

Головуюча                                                                О.В. Пнівчук 
Судді:                                                                        Л.В. Василишин
                                                                               І.О. Максюта