ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

16 червня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/3255/19	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Чабаненко С.В.,
                               суддів:  Чумака С.Ю., Юрко І.В.,     
за участю секретаря судового засідання Сколишева О.О. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛ Інвестстрой" на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2019 року у справі №160/3255/19 за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛ Інвестстрой"  до  Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування припису в частині та постанови,- 
ВСТАНОВИВ:

          Товариство з обмеженою відповідальністю “АЛ ІНВЕСТСТРОЙ” звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, в якому просило:
- визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, викладену в пункті 3 припису № ДН-1736/262/АВ/П від 25.10.2018 р.;
- визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області №ДН1736/262/АВ/МГ-ФС/687 від 08.11.2018 р. про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами на Товариство з обмеженою відповідальністю “АЛ ІНВЕСТСТРОЙ” у розмірі 970 750,00грн;
- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “АЛ ІНВЕСТСТРОЙ” (код ЄДРПОУ 35230309)  судові витрати у розмірі 4 418, 30 грн.,  та витрати на підготовку експертного висновку у розмірі 4816, 84 грн.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2019 року в задоволені позову відмовлено.
На рішення суду позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він зазначає про порушення судом норм матеріального та процесуального законодавства, та просить скасувати рішення суду і прийняти нове про задоволення позову в повному обсязі.
Сторони, повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не прибули, що відповідно ч.2 ст. 313 КАС України до приписів не перешкоджає розгляду справи.
Перевіривши підстави для апеляційного перегляду, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, у період з 11.10.2019 року по 19.10.2019 року у відповідності до ст. 259 Кодексу законів про працю України, ч. 3 ст. 34 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”, пунктів 19, 31 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №295 від 26 квітня 2017р. у присутності фінансового директора ОСОБА_1 інспектором праці Клімчуком О.В. (службове посвідчення № 262 від 10.07.2017).
За підсумками проведеного інспекційного відвідування відповідачем складено Акт за № ДН-1736/262/АВ від 18 жовтня 2019р., в якому зазначено наступне:
“Управлінням з питань праці Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, на підставі звернення працівника щодо порушення стосовно працівників законодавства про працю, згідно наказу Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області  про призначення інспекційного відвідування від 10.10.2018 № 872-1, направлення від 12.10.2018 № 312/262, Головним управлінням проведено позаплановий захід – інспекційне відвідування дотримання вимог законодавства про працю з питань повноти, своєчасності нарахування, виплати заробітної плати та оформлення трудових відносин адміністрацією ТОВ  “АЛ ІНВЕСТСТРОЙ””
У розділі ІІІ вказаного акту викладено детальний опис виявленого в ході інспекційного відвідування порушення позивачем вимог чинного законодавства:
-          п. 2.5 гл. 2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників. “Відсутня інформація (особливо про звільнених працівників) щодо ознайомлення працівників з записами про прийом на роботу  працівників, надання відпусток та звільнення,  що порушує вимоги п. 2.5 “Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників”, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення  України 29 липня 1993 № 58 “Із кожним записом, що заноситься до трудової книжки  на підставі наказу “розпорядження” про призначення на роботу, переведення  і звільнення, працівники ознайомлені під розписку”
-          ст. 27 КЗпПУ - “При прийомі на роботу робітників, підприємством порушено вимогу ст. 27 КЗпП України, тобто, строк випробування при прийнятті на роботу працівників робітничих професій підприємства перевищує один місяць, так наприклад ОСОБА_2 прийнято на роботу електрозварювальником 3 розряду з випробувальним терміном 2 місяці ( наказ № 15-ок/18 від 22.05.2018); ОСОБА_3 прийнято на роботу моляром 2 розряду з випробувальним терміном 2 місяці (наказ № 22-ок/18 від 19.07.2018); ОСОБА_4 прийнято на роботу електрозварювальником 3 розряду з  випробувальним терміном 2 місяці (наказ № 15-ок/18 від 22.05.2018); ОСОБА_5 прийнято на роботу монтажником з випробувальним терміном 2 місяці (наказ № 09-ок/18 від 04.05.2018)”
-          ч.6 ст. 95 КЗпП України, ст.33 ЗУ 108  - “Статтею 4 Закону України “Про індексацію грошових доходів населення передбачено, що з 01 січня 2016 року індексацію доходів громадян необхідно проводити в тому випадку, якщо індекс споживчих цін перевищить величину порога індексації, встановлену в розмірі 103%.
Відповідно до п. 5 Порядку індексації, базовим вважається  місяць, в якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів), а також виплат, що здійснюються відповідно до чинного законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Згідно із загальним правилом,  індексацію зарплати (виплат, які входять до її складу і носять постійний характер) проводять в межах прожиткового мінімуму для працездатних осіб (абз. 4 п. 2 Порядку № 1078). З 01 січня по квітень 2017 року дорівнює 1600 грн., а з травня склав 1684 грн.
Для проведення індексації величина приросту індексу споживчих цін для нарахування суми індексації в 2017 році:
Сума індексації у червні 2017 року складає: 1684 грн. х 3,7% = 62,31 грн.
Сума індексації у липні 2017 року складає: 1684 грн. х 3,7% = 62,31 грн.
Сума індексації у серпні 2017 року складає: 1684 грн. х 3,7% = 62,31 грн.
У вересні 2017 року, жовтні 2017 року та листопаді 2017 року приріст індексу споживчих цін складає 6,9%, тому робітникам повинні нараховувати суму індексації.
Сума індексації у вересні 2017 року складає: 1684 грн. х 6,9% = 116,20 грн.
Сума індексації у жовтні 2017 року складає: 1684 грн. х 6,9% = 116,20 грн.
Сума індексації у листопаді 2017 року складає: 1684 грн. х 6,9% = 116,20 грн.
У грудні 2017 року приріст індексу споживчих цін складає 10,2%.
Сума індексації у грудні 2017 року складає: 1762 грн. х 10,2% = 179,72 грн.
Працівникам підприємства повинно було нараховано:
-          згідно відомостей заробітної плати за червень-серпень 2017 року18 працівникам – 2 824, 74 грн. (62.31-10)*3*18, та 3 працівниками за червень-серпень 2017 року – 425, 79 грн. (62.31-15)*3*3;
-          згідно відомостей заробітної плати за вересень-жовтень 2017 року 15 працівникам – 3186,0 грн. (116.2-10)*2*15, та 3 працівниками за вересень-жовтень 2017 року – 607, 2 грн. (116,2-15)*2*3;
-          згідно відомостей заробітної плати за листопад 2017 року12 працівникам – 1154, 4 грн. (116,2-20)*12, та 6 працівниками за листопад 2017 року – 517, 2 грн. (116,2-30)*6;
-          згідно відомостей заробітної плати за грудень  2017 року16 працівникам – 2 555, 52 грн. (179,72-20)*16, та 6 працівниками за грудень 2017 року – 898, 32 грн. (179,72-30)*6;
Разом сума невиплаченої індексації заробітної плати відповідно Порядку № 1078, працівникам підприємства за 2017 рік складає  12 169, 17 грн. 25 працівникам.”
-          ст. 97 КЗпПУ -  “в зв`язку із порушенням вимог ч. 6. Ст. 95 КЗпП України, ст. 33 ЗУ “Про оплату праці”, ст. 4 ЗУ “Про індексацію грошових доходів населення”, пункт 4, 5 Постанови КМУ № 1078 “Заробітна платі підлягає індексації у встановленому законодавством порядку” порушено вимогу ст. 97 КЗпП України, власник або уповноважений  ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами”.
У відповідь на лист – зауваження ТОВ “АЛ ІНВЕСТСТРОЙ” від 23.10.2018 року Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області  було направлено  лист від 25.10.2018 № 692, в якому були зазначені обставини викладені в акті.
 На підставі акту № ДН-1736/262/АВ від 19.10.2018р. у відповідності до вимог ст. 259 КЗпП України, ч. 3 ст. 34 ЗУ “Про місцеве самоврядування в Україні”, п. 19 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою КМУ від 26.04.2017р. № 295 інспектором праці Клімчуком О.В. 25.10.2018 року винесено припис № № ДН-1736/262/АВ/П про усунення виявлених порушень.
Вказаним приписом зобов`язано директора ТОВ “АЛ ІНВЕСТСТРОЙ” Кодинця А.А у строк до 29.10.2018.: 
-          вжити заходи щодо усунення порушень з врахуванням вимог п. 2.5 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників;
-          вжити заходи щодо усунення порушень з врахуванням вимог ч. 1 ст. 27 КЗпП України;
-          вжити заходи щодо усунення порушень з врахуванням вимог ч. 6. Ст. 95 КЗпП України, ст. 33 ЗУ “Про оплату праці”, ст. 4 ЗУ “Про індексацію грошових доходів населення”, пункт 4, 5 Постанови КМУ № 1078 “Заробітна платі підлягає індексації у встановленому законодавством порядку”
-          вжити заходи щодо усунення порушень з врахуванням вимог ст. 97 КЗпП України
08 листопада 2018 року на підставі акту інспекційного відвідування № ДН1736/262/АВ від 26.10.2018 року першим заступником начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області Осадчим Ігорем Михайловичем було прийнято постанову № ДН1736/262/АВ/МГ-ФС/687 про накладання штрафу уповноваженими особами у розмірі  930 750, 00 грн.
Відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки позивачем допущено порушення мінімальних державних гарантій в оплаті праці, суд дійшов висновку, що припис про усунення виявлених порушень № ДН-1736/262/АВ/П від 25.10.2018 р.,  та постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ДН1736/262/АВ/МГ-ФС/687 від 08.11.2018 р., винесені Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області, є законними та відповідають нормам чинного законодавства.
Колегія суддів частково погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Постановою Кабінету Міністрів України “Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” від 26 квітня 2017 р. №295 затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі - Порядок №295).
Порядок № 295 визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування).
Відповідно до п. 2 Порядку № 295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці, зокрема, Держпраці та її територіальних органів тощо.
Підпунктом 6 абз. 1 п. 5 Порядку № 295 передбачено, що інспекційні відвідування проводяться за інформацією, в тому числі Пенсійного фонду України та його територіальних органів про роботодавців, які нараховують заробітну плату менше мінімальної.
Згідно з п. 8 Порядку № 295 про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі.
Пунктом 10 Порядку № 295 визначено, що тривалість інспекційного відвідування, невиїзного інспектування не може перевищувати 10 робочих днів, для суб`єктів мікропідприємництва та малого підприємництва - двох робочих днів.
Відповідно до п. 11 Порядку № 295 інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно, без попереднього повідомлення мають право: 1) під час проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, самостійно і в будь-яку годину доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об`єкта відвідування, в яких використовується наймана праця; 2) ознайомлюватися з будь-якими книгами, реєстрами та документами, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, невиїзного інспектування, з метою перевірки їх відповідності нормам законодавства та отримувати завірені об`єктом відвідування їх копії або витяги; 3) наодинці або у присутності свідків ставити керівнику та/або працівникам об`єкта відвідування запитання, що стосуються законодавства про працю, отримувати із зазначених питань усні та/або письмові пояснення; 4) за наявності ознак кримінального правопорушення та/або створення загрози безпеці інспектора праці залучати працівників правоохоронних органів; 5) на надання робочого місця з можливістю ведення конфіденційної розмови з працівниками щодо предмета інспекційного відвідування; 6) фіксувати проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин засобами аудіо-, фото- та відеотехніки; 7) отримувати від державних органів інформацію, необхідну для проведення інспекційного відвідування, невиїзного інспектування.
Згідно з п.п. 19, 20 Порядку № 295 за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення. Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником. Один примірник акта залишається в об`єкта відвідування.
Відповідно до п. 23 Порядку № 295 припис є обов`язковою для виконання у визначені строки письмовою вимогою інспектора праці про усунення об`єктом відвідування порушень законодавства про працю, виявлених під час інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.
Пунктом 27 Порядку № 295 встановлено, що у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об`єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.
Відповідно до п. 29 Порядку № 295 заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників, несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.
Отже за результатами інспекційного відвідування складається акт і в разі виявлення порушень - виноситься припис. Якщо під час інспекційного відвідування встановлено факти несвоєчасної та не у повному обсязі виплати заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці, то вживаються заходи до притягнення об`єкта відвідування до відповідальності незалежно від усунення виявлених порушень.
Як вбачається з матеріалів справи, за результатами інспекційного відвідування відповідачем складено Акт за № ДН-1736/262/АВ від 18 жовтня 2019р., в якому, зазначено про виявлені порушення, зокрема:
-          ч.6 ст. 95 КЗпП України, ст.33 ЗУ 108 - “Статтею 4 Закону України “Про індексацію грошових доходів населення передбачено, що з 01 січня 2016 року індексацію доходів громадян необхідно проводити в тому випадку, якщо індекс споживчих цін перевищить величину порога індексації, встановлену в розмірі 103%.
-          ст. 97 КЗпПУ -  “в зв`язку із порушенням вимог ч. 6. Ст. 95 КЗпП України, ст. 33 ЗУ “Про оплату праці”, ст. 4 ЗУ “Про індексацію грошових доходів населення”, пункт 4, 5 Постанови КМУ № 1078 “Заробітна платі підлягає індексації у встановленому законодавством порядку” порушено вимогу ст. 97 КЗпП України, власник або уповноважений  ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами”.
 На підставі акту № ДН-1736/262/АВ від 19.10.2018р. у відповідності до вимог ст. 259 КЗпП України, ч. 3 ст. 34 ЗУ “Про місцеве самоврядування в Україні”, п. 19 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою КМУ від 26.04.2017р. № 295 інспектором праці Клімчуком О.В. 25.10.2018 року винесено припис № ДН-1736/262/АВ/П про усунення виявлених порушень.
Стосовно правомірності та обґрунтованості постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ДН1736/262/АВ/МГ-ФС/687 від 08.11.2018 року, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Підставою накладення штрафу в постанові зазначений абзац 4 частини 2 статті 265 КЗпП України, відповідно до якого юридичні та фізичні особи-підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.
За змістом оскарженої постанови обставини правопорушення полягають у тому, що позивачем не нараховано та не виплачено пропорційно відпрацьованому часу індексацію заробітної плати 25 працівникам за червень -грудень 2017 року, що порушує вимоги Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078, ч. 6 ст. 95 КЗпП України, ст. 33 Закону України «Про оплату праці».
Вирішуючи спір в цій частині, колегія суддів виходить з такого.
Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами.
Статтею 94 Кодексу законів про працю України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Відповідно до статті 95 КЗпП України мінімальна заробітна плата - це встановлений законом мінімальний розмір оплати праці за виконану працівником місячну (годинну) норму праці.
Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов`язковою на всій території України для підприємств, установ, організацій усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників, за будь-якою системою оплати праці.
Заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.
Економічні, правові та організаційні засади оплати праці працівників, які перебувають у трудових відносинах, на підставі трудового договору з підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності та господарювання (далі - підприємства), а також з окремими громадянами та сфери державного і договірного регулювання оплати праці і спрямований на забезпечення відтворювальної і стимулюючої функцій заробітної плати встановлені Законом України «Про оплату праці».
Відповідно до частини першої статті 12 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» (далі - Закон № 108/95-ВР) норми оплати праці (за роботу в надурочний час; у святкові, неробочі та вихідні дні; у нічний час; за час простою, який мав місце не з вини працівника; при виготовленні продукції, що виявилася браком не з вини працівника; працівників молодше вісімнадцяти років, при скороченій тривалості їх щоденної роботи тощо) і гарантії для працівників (оплата щорічних відпусток; за час виконання державних обов`язків; для тих, які направляються для підвищення кваліфікації, на обстеження в медичний заклад; для переведених за станом здоров`я на легшу нижчеоплачувану роботу; переведених тимчасово на іншу роботу у зв`язку з виробничою необхідністю; для вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років, переведених на легшу роботу; при різних формах виробничого навчання, перекваліфікації або навчання інших спеціальностей; для донорів тощо), а також гарантії та компенсації працівникам в разі переїзду на роботу до іншої місцевості, службових відряджень, роботи у польових умовах тощо встановлюються КЗпП України.
Частиною другою статті 12 Закону № 108/95-ВР встановлено, що норми і гарантії в оплаті праці, передбачені частиною першою цієї статті та КЗпП України, є мінімальними державними гарантіями.
Отже, ні КЗпП України, ні Закон № 108/95 не визначають індексацію заробітної плати як мінімальну державну гарантію в оплаті праці.
Крім того, правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій визначені Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії».
За приписами статті 17 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», основні державні соціальні гарантії встановлюються законами.
У ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» наведені основні державні соціальні гарантії, до числа яких включаються: мінімальний розмір заробітної плати; мінімальний розмір пенсії за віком; неоподатковуваний мінімум доходів громадян; розміри державної соціальної допомоги та інших соціальних виплат.
Відповідно до статті 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» індексація доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, відноситься до інших державних соціальних гарантій.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Статтею 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії, стипендії, оплата праці (грошове забезпечення), суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їхніх сімей і пенсій, які індексуються відповідно до закону за цими видами страхування, суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, крім суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Отже, за змістом зазначених норм законодавства індексується дохід у вигляді оплати праці, що вже визначена з урахуванням мінімальних державних гарантій.
Таким чином, Законами України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» та «Про індексацію грошових доходів населення» також не визначено індексацію як мінімальну державну гарантію в оплаті праці.
Враховуючи, що індексація проводиться в залежності від рівня індексу споживчих цін і у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення, і не залежить від характеру та умов праці конкретного робітника, тому колегія суддів доходить висновку, що індексація є саме державною соціальною гарантією, а не мінімальною гарантією в оплаті праці відповідно до трудового законодавства. Жодна норма законодавства поняття державної соціальної гарантії та мінімальної державної гарантії в оплаті праці не ототожнює.
З огляду на те, що абз. 4 ч. 2 ст. 265 КЗпП України не передбачає застосування штрафу у разі не проведення індексації заробітної плати, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивача притягнуто до відповідальності за дії, що не становлять складу правопорушення, визначеного абз. 4 ч. 2 ст. 265 КЗпП України.
Також порушення правил обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації є порушенням Порядку індексації та не підпадає під визначення мінімальних гарантій в оплаті праці, наведене у статті 12 Закону України "Про оплату праці" та належить до категорій інших порушень, а за порушення інших вимог трудового законодавства законом передбачено інші санкції.
З огляду на викладене, апеляційний суд доходить висновку, що відповідач повинен був довести наявність підстав для застосування штрафу, чого останній не зробив, у зв`язку з чим постанова №ДН1736/262/АВ/МГ-ФС/687 від 08.11.2018 р. про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами на Товариство з обмеженою відповідальністю “АЛ ІНВЕСТСТРОЙ” у розмірі 970 750,00грн. є необґрунтованою і такою, що прийнята без врахування всіх істотних обставин, а тому підлягає скасуванню в повному обсязі.
За таких обставин, колегія суддів відповідно до  ст. 317 КАС України вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню в частині відмови в задоволені позовних вимог щодо визнання протиправною та скасування постанови Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області №ДН1736/262/АВ/МГ-ФС/687 від 08.11.2018 р. та в цій частині прийняття нового рішення про задоволення позову. В іншій частині рішення суду першої інстанції слід залишити без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 315, 317, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛ Інвестстрой"-  задовольнити частково.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2019 року у справі №160/3255/19 – скасувати в частині відмови у задоволені позовних вимог щодо визнання протиправною та скасування постанови Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області №ДН1736/262/АВ/МГ-ФС/687 від 08.11.2018 р. та в цій частині прийняти нову постанову, якою визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області №ДН1736/262/АВ/МГ-ФС/687 від 08.11.2018 р. про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами на Товариство з обмеженою відповідальністю “АЛ ІНВЕСТСТРОЙ” у розмірі 970 750,00грн.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до Верховного Суду, відповідно до ст.ст. 328 – 329 КАС України.

   
Головуючий - суддя                                                                      С.В. Чабаненко 

                               суддя                                                                      С.Ю. Чумак 

                               суддя                                                                      І.В. Юрко