ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 вересня 2020 року                                                                            м. Херсон
Номер справи: 664/799/19
Номер провадження: 22-ц/819/1209/20
Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого (суддя-доповідач) Вейтас І.В.,
суддів:                                          Семиженка Г.В.,
Радченка С.В.
секретар    Давиденко І.В.
учасники справи: заявник - старший державний виконавець Олешківського РВ ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса)
боржник - ОСОБА_1 
стягувач – ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на ухвалу Цюрупинського районного суду Херсонської області від 01 липня 2020 року, у складі судді Заславець Н.В., у справі за поданням старшого державного виконавця Олешківського РВ ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 
ВСТАНОВИВ:
В липні 2020 року старший державний виконавець Олешківського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Єложенко О.Л. звернувся до суду з поданням про надання дозволу на примусове проникнення до квартири АДРЕСА_1 , в якій проживає боржник ОСОБА_1 для проведення опису майна, що належить боржникові за місцем його проживання із залученням працівників поліції ВГУНП.
В обґрунтування вказаного подання, державний виконавець зазначив, що у відділі державної виконавчої служби на виконанні перебуває виконавчий лист № 664/799/19, виданий 12 серпня 2019 року Цюрупинським районним судом Херсонської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 135850 гривень. Виконавче провадження з примусового виконання зазначеного виконавчого листа відкрито 03 вересня 2019 року, про що повідомлено сторін шляхом направлення копії постанови про відкриття виконавчого провадження. Під час здійснення державним виконавцем заходів примусового виконання наведеного рішення суду встановлено, що за боржником ОСОБА_1 не зареєстровано рухоме та нерухоме майно, відкриті розрахункові рахунки у нього також відсутні, пенсійні виплати він не отримує.
Перевірити майновий стан боржника за зазначеним у виконавчому листі місцем його проживання (реєстрації)  АДРЕСА_2 , не виявилось можливим у зв`язку із відмовою невідомої особи в доступі до житла за відсутності відповідного рішення суду, про що державним виконавцем були складені відповідні акти 15.11.2019 року та 04.12.2019 року.
Посилаючись на те, що боржник ухиляється від виконання рішення суду, не працює, інших доходів не має, майно, на яке можливо звернути стягнення у нього відсутнє, заявник просив суд задовольнити зазначене подання.
Ухвалою Цюрупинського районного суду Херсонської області від 01 липня 2020 року подання старшого державного виконавця Олешківського РВ ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( Одеса) Єложенка О. Л. задоволено. Надано дозвіл старшому державному виконавцю Олешківського РВ ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( Одеса) Єложенку О. Л. на примусове проникнення до приміщення квартири АДРЕСА_1 , за місцем проживання боржника ОСОБА_1 , із залученням працівників органів внутрішніх справ (Олешківського ВП Новокаховського ВП ГУНП у Херсонській області ) та учасників виконавчого провадження.
Ухвала суду першої інстанції обґрунтована тим, що державним виконавцем доведено, що боржник у ході виконавчого провадження ігнорує вимоги державного виконавця щодо забезпечення безперешкодного доступу до майна, яке знаходиться у приміщенні квартири за місцем проживання боржника, тому подання державного виконавця підлягає задоволенню.
З апеляційною скаргою на вказану ухвалу суду першої інстанції звернувся ОСОБА_1 .. Скарга обґрунтована тим, що державним виконавцем введено суд першої інстанції в оману щодо власників квартири АДРЕСА_1 , оскільки власниками вказаної квартири є ОСОБА_3 , як спадкоємець після смерті власника Ѕ частки квартири - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а не він, як і не доведено факту його спільного проживання із спадкоємцем за зазначеною адресою. 
Також ОСОБА_1 заперечує вручення йому постанови про відкриття виконавчого провадження від 03 вересня 2019 року та зазначив, що на даний час ним оскаржується заочне рішення Цюрупинського районного суду від 01 липня 2019 року на підставі якого видано виконавчий лист і відкрито вказане виконавче провадження. 
Вважає ухвалу суду необґрунтованою та незаконною, просить її скасувати і постановити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні подання, посилаються на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, а також неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права. 
З апеляційною скаргою також звернулась ОСОБА_3 , як особа, яка не брала участі у справі, проте вважає, що суд вирішив питання про її права та інтереси, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та відмовити у задоволенні подання.
Зазначила, що Ѕ квартири АДРЕСА_1 , в яку суд надав дозвіл на примусове проникнення, належить їй, як єдиній спадкоємиці першої черги по закону після смерті матері  ОСОБА_3 померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , а друга частина згідно договору дарування від 12 серпня 1995 року належить брату померлої ОСОБА_4 ..
В свою чергу боржник ОСОБА_1 в 1991 році розірвав шлюб з ОСОБА_3 та в 2008 році був знятий з реєстрації у зазначеній квартирі та фактично в ній не проживав. 
На її думку, суд при постановлені ухвали не визначивши статусу майна (квартири) по відношенню до боржника та не врахувавши, що боржник не має ніякого відношення до квартири, в яку дозволив примусове входження, як в місце проживання боржника, не врахував відсутності будь-якого майна боржника в цій квартирі, порушив її конституційні права на недоторканість житла, право власності на своє майно, його володіння, користування та розпорядження.
У письмовому відзиві на апеляційні скарги ОСОБА_2 доводи скарг не визнав, ухвалу суду просить залишити без змін.
Інші учасники судового розгляду не скористались правом на надання письмового відзиву на апеляційну скаргу.
Заслухавши доповідача, пояснення представників осіб, що звернулись з апеляційними скаргами, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, відповідність ухвали суду вимогам процесуального законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Виходячи зі змісту положень даної статті, особи, які не брали участі у розгляді справи але звертаються з апеляційною скаргою, оскільки вважають, що суд вирішив питання про їх права та обв`язки, повинні довести, а апеляційний суд повинен з`ясувати наявність правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право подати до суду апеляційної інстанції всі наявні в них докази на підтвердження порушення їх прав.
Відповідно до ст. 30 Конституції України кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.
Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема, для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України й міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.
Колегія суддів вважає, що ухвалою суду про примусове проникнення до житла - квартири АДРЕСА_1 , вирішено питання про права ОСОБА_3 , яка не брала участі у справі.
Задовольняючи подання, суд першої інстанції виходив з того, що боржник у ході виконавчого провадження ігнорує вимоги державного виконавця щодо забезпечення безперешкодного доступу до майна, яке знаходиться у приміщенні квартири за місцем проживання боржника, та порушує обов`язки, передбачені п.п. 1,2 ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження».
Проте такі висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Судом першої інстанції встановлено, що 03 вересня 2019 року старшим державним виконавцем Олешківського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Єложенком О.Л. на виконання виконавчого листа № 664/799/19, виданого 12.08.2019 Цюрупинським районним судом Херсонської області відкрито виконавче провадження ВП № 59939604 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів в розмірі 135850 гривень (а.с.4 на звороті).
В ході здійснення виконавчих дій за вказаним виконавчим листом старшим державним виконавцем Олешківського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Єложенком О.Л. 15 листопада 2019 року та 04 грудня 2019 року було здійснено виїзд за адресою: АДРЕСА_2 з метою опису та арешту майна боржника, однак державний виконавець до житла допущений не був про що склав відповідні акти (а.с.14,15).
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з ч.1, п.п.4, 13 ч.3 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.
Статтею 439 ЦПК України встановлено, що питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця. Суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.
Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку про законодавче збалансування прав як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.
При цьому обов`язковою умовою для примусового проникнення у володіння іншої особи є наявність у зазначеної особи майна боржника.

Як на підставу свого подання приватний виконавець посилався на те, що боржник ОСОБА_1 в добровільному порядку рішення суду не виконує та не надає доступу державному виконавцю до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , для перевірки майнового стану.
Разом з тим матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження проживання боржника за зазначеною адресою та знаходження у вказаній квартирі майна боржника.
При цьому судом першої інстанції, встановлено, що співвласниками квартири АДРЕСА_1 на підставі нотаріально-посвідченого договору дарування від 12.08.1995 року, є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с.9)
ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно відповіді Олешківської державної нотаріальної контори Херсонської області № 372/02-14 від 30.06.2020 року, наданої на запит Олешківського РВ ДВС, з заявою про прийняття спадщини за законом звернулась донька померлої - ОСОБА_3 , інші спадкоємці не зверталися та спадщину не прийняли (а.с.11 звор. стор.)
Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, виданому 19 квітня 1991 року Цюрупинським райвідділом ЗАГС ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвали шлюб 19 квітня 1991 року.
Згідно довідки виконавчого комітету Олешківської міської ради №8104 від 11.08.2020 року в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ; ОСОБА_1 не зареєстрований.
Як вбачається з ксерокопії паспорту ОСОБА_1 він знятий з реєстрації місця проживання в квартирі АДРЕСА_1 11 квітня 2008 року. 
Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 76, ч.1, 2 ст.77, ч.2 ст. 78, ч.1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Суд першої інстанції, задовольняючи подання державного виконавця про проникнення до житла - квартири АДРЕСА_1 , не мав жодних належних та допустимих доказів того, що вказана квартира є житлом боржника за виконавчим провадженням, як і не мав доказів того, що у власників житла знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб.
Матеріалами справи, що були додані до подання державного виконавця, та документами, що були додані до апеляційних скарг доведено, що боржник ОСОБА_1 не є власником квартири АДРЕСА_1 , спадщину після померлої ОСОБА_3 не прийняв, не зареєстрований у вказаній квартирі. Доказів того, що вказана державним виконавцем квартира на час вирішення питання про примусове проникнення була житлом боржника, або в ній знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, матеріали справи не містять, що унеможливлює надання дозволу на примусове проникнення до вказаного житлового приміщення.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду не може вважатись законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, а у задоволенні подання старшого державного виконавця слід відмовити.
Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, ч.1 ст. 376, ст. 382 ЦПК України, Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 задовольнити.
Ухвалу Цюрупинського районного суду Херсонської області від 01 липня 2020 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні подання старшого державного виконавця Олешківського РВ ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 .
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 09 вересня 2020 року.

Головуючий І.В. Вейтас

Судді: Г.В. Семиженко

С.В. Радченко