П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

02 липня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 522/7271/17	
Головуючий в 1 інстанції: Домусчі Л.В.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді – Осіпова Ю.В.,
суддів –  Косцової І.П., Скрипченка В.О., 
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 лютого 2018 року (м. Одеса, дата складання повного тексту рішення – 19.02.2018р.) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - 

В С Т А Н О В И В:
19.04.2017 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із адміністративним позовом до Управління ПФУ в Приморському районі м. Одеси (правонаступник Центральне об`єднаного управління ПФУ в м. Одесі), в якому, з урахуванням уточнень, просив суд:
- визнати протиправними дії відповідача, пов`язані із відмовою від 27.02.2017р. №100/К-11 у перерахунку пенсії за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року, з урахуванням належного йому права на пенсію по інвалідності у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та на додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком.
- зобов`язати відповідача здійснити за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року перерахунок пенсії з урахуванням належного йому права на пенсію по інвалідності у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та на додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, з виплатою різниці між перерахованим розміром пенсії та фактично отриманим.
Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідачем протиправно та без законних підстав не було здійснено перерахунок його пенсії у 2014 році, у відповідності до чинного на той час законодавства, у зв`язку з чим, порушено його права на належний соціальний захист.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19.02.2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 – задоволено. Визнано протиправними дії Управління ПФУ в Приморському районі м. Одеси з відмови, листом від 27.02.2017 року за №100/К-11, ОСОБА_1 у перерахунку пенсії, за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року, з урахуванням належного йому права на пенсію по інвалідності у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та на додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком. Зобов`язано Центральне об`єднане управління ПФУ в м. Одесі здійснити ОСОБА_1 , за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року, перерахунок пенсії з урахуванням належного йому права на пенсію по інвалідності у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та на додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, з виплатою різниці між перерахованим розміром пенсії та фактично отриманим.
Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду 1-ї інстанції, представник Центрального об`єднаного управління ПФУ в м. Одесі 26.03.2018 року подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення було порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19.02.2018 року та прийняти нове, яким відмовити у задоволені позовних вимоги у повному обсязі.
Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.05.2018 року апеляційну скаргу Центрального об`єднаного управління ПФУ в м. Одесі – задоволено частково. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19.02.2018 року – скасовано. Позовну заяву ОСОБА_1 до Центрального об`єднаного управління ПФУ в м. Одесі про зобов`язання здійснити перерахунок пенсії за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року – залишено без розгляду.
Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду 2-ї інстанції, Король В.С. 04.06.2018 року подав касаційну скаргу.
Постановою Верховного Суду від 11.12.2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 – задоволено частково. Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.05.2018 року скасовано з направленням справи для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
27.12.2019 року матеріали даної справи надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду.  
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15.01.2020 року справу прийнято до апеляційного провадження та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження.
Згідно приписів п.п.1,2 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю та/або неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність належних підстав для її задоволення.
Судом апеляційної інстанції встановлені наступні обставини справи. 
Позивач – ОСОБА_1 є інвалідом 2-ї групи постраждалим внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1-ї категорії, отримує пенсію по інвалідності та знаходиться на пенсійному обліку в Центральному об`єднаному управління ПФУ.
Постановою Приморського районного суду міста Одеси від 18.12.2009р. по справі №2а-4250/09, зміненою постановою апеляційного суду Одеської області від 26.10.2011 року, Управління ПФУ в Приморському районі м. Одеси було зобов`язано здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 , як інваліду 2-ї групи та постраждалому внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1-ї категорії з урахуванням його права на пенсію по інвалідності у розмірі не нижче 8-ми мінімальних пенсій за віком та на додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров`ю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, за період з 01.07.2009 року, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, передбаченого ст.28 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне страхування».
30.12.2016 року Управління ПФУ в Приморському районі м. Одеси, на виконання постанови Приморського районного суду м. Одеси від 18.12.2009р. по справі №2а-4250/09, зміненою постановою апеляційного суду Одеської області від 26.10.2011р., своїм листом за вих.№717/К-11 надало розпорядження про проведення перерахунку пенсії за період 01.07.2009 року по 22.07.2011 року.
Далі, позивач, вважаючи, що за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року перерахунок пенсії йому не проводився за вказаними вище судовими рішеннями, звернувся до Пенсійного органу із аналогічною заявою про перерахунок пенсії за вказаний період.
27.02.2017 року Управління ПФУ в Приморському районі м. Одеси листом №100/К-11 повідомило позивача про відсутність підстав для проведення перерахунку пенсії та нарахування сум недоотриманої пенсії за період 01.01.2014р. по 02.08.2014р., оскільки на виконання судових рішень позивачу вже був здійснений перерахунок пенсії, яка виплачується з урахуванням надбавок та підвищень у відповідності до Законів України «Про Державний бюджет» на відповідний рік та Постанов Кабінету Міністрів України від 06.07.2011р. №745 та від 23.11.2011р. №1210.
Не погоджуючись з такими діями та рішенням відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом. 
Вирішуючи справу по суті та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності п/вимог та, відповідно, з неправомірності дій та спірного рішення відповідача.
Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх обгрунтованими, з огляду на наступне.
Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.
Яв вбачається з приписів ст.49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII, пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: 
а) державної пенсії; 
б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
Відповідно до ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII, в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлений зв`язок з Чорнобильською катастрофою, по II групі інвалідності не можуть бути нижчими 8 мінімальних пенсій за віком. Згідно зі ст.50 цього ж Закону особам, віднесеним до 1 категорії, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, інвалідам II групи - 75 % мінімальної пенсії за віком.
Також, як передбачено ст.67 Закону №796-XII, конкретні розміри всіх доплат, пенсій і компенсацій підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати. Тобто, зазначена стаття Закону може бути застосована відповідачем лише у випадку, коли йдеться про підвищення доплат, пенсій та компенсацій з урахуванням визначення розміру основної та додаткової пенсій позивачу згідно з положеннями ст.ст.50,54 цього ж Закону.
У відповідності із п.3 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2012 рік» та п.4 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік», норми і положення ст.ст.50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» підлягали застосуванню у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2012-2013 роки.
З вказаного вбачається, що у період з 22.07.2011 року по 31.12.2013 року визначення порядку та розмірів виплат особам, які постраждали внаслідок катастрофи на Чорнобильській АЕС, делеговано Кабінету Міністрів України.
В свою чергу, Законом України від 16.01.2014 року №719-VІІ «Про Державний бюджет України на 2014 рік» не були встановлені обмеження щодо виплат основної та додаткової пенсій, не внесені зміни до Закону №796-XII.
Таким чином, з 01.01.2014 року діяли положення ст.ст.50,54 Закону України  «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» відповідно до яких розміри пенсій для інвалідів ІІ групи, щодо яких встановлений зв`язок із Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими 8 мінімальних пенсій за віком, а особам, які є інвалідами ІІ групи і віднесені до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком.
Отже, з огляду на вищезазначене, судова колегія погоджується з висновками суду 1-їінстанції, що оскільки з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року були відсутніми правові обмеження для нарахування та виплати пенсій у встановлених ст.ст.50,54 Закону №796-XII розмірах, то, за цей період часу, на виконання постанови Приморського районного суду м. Одеси від 18.12.2009р. по справі №2а-4250/09, зміненою постановою апеляційного суду Одеської області від 26.10.2011р., позивачу повинен був бути зроблений відповідний перерахунок пенсії.
Що ж стосується посилань відповідача на порушення позивачем строку звернення до суду із даним позовом, то, судова колегія, враховуючи висновки Верховного Суду викладені в постанові від 11.12.2019 року, з цього приводу зазначає наступне.
Так, як слідує зі змісту приписів ч.1 ст.99 КАС України (в редакції, яка була чинною до 15.12.2017р.), адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
У відповідності до ч.2 ст.99 КАС України (в редакції, яка була чинною до 15.12.2017р.)  для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється 6-місячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
А як визначено статтею 100 КАС України (в редакції, яка була чинною до 15.12.2017р.),  адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.
Аналогічні приписи закріплено і у новому КАС України (в редакції, чинній після 15.12.2017 року), а саме згідно ч.2 ст.122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася, або повинна була дізнатися про порушення своїх прав свобод чи інтересів.
Відповідно ж до вимог ч.3 ст.123 КАС України (в редакції, чинній після 15.12.2017р.), якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Таким чином, початок спірного шестимісячного строку є днем, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності).
Так, як встановлено з матеріалів справи, саме розпорядженнями від 24.04.2015 року та від 15.06.2015 року пенсійний орган, на виконання судових рішень, здійснив перерахунок пенсії позивачу, який, в свою чергу, останній вважає неправильним та оскаржує їх.
Разом з тим, як вбачається з пояснень позивача та наявних у справі копій зазначених вище розпоряджень, останні фактично були направлені на адресу позивача листом від  30.12.2016р. №717/К-11, після отримання якого, позивачу і стало відомо про порушення його прав.
Таким чином, оскільки про дані розпорядження позивач дізнався щонайменш з дати отримання листа пенсійного органу від 30.12.2016 року №717/К-11, а позов подано 19.04.2017 року, то, відповідно, в даному випадку, останнім шестимісячний строк було дотримано.
До того ж, ще слід зазначити й про те, що відповідно до приписів ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
А відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права. 
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, відповідно до ст.316 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст.308,311,315,316,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд, – 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі – залишити без задоволення, а рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 лютого 2018 року – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 02.07.2020р. 

Головуючий у справі
суддя-доповідач:                                                             Ю.В. Осіпов 

Судді:                                                                         І.П. Косцова 

                                                                                    В.О. Скрипченко