ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2020 року	Львів	Справа № 1.380.2019.006704 пров. № А/857/3529/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді – Іщук Л. П.,
суддів – Сеника Р. П., Хобор Р. Б.,
за участю секретаря судового засідання – Цар М. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2020 року, ухвалене головуючим суддею Кузаном Р. І. о 15:52 год у м. Львові, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

                                                        ВСТАНОВИВ:

12.12.2019 ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до Львівської митниці ДФС, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо визначення (нарахування) йому зобов`язань з відшкодування 18009,18 грн витрат за зберігання товару на складі митниці, зобов`язати відповідача повернути сплачені ним кошти за зберігання товару на складі митних органів згідно з квитанцією від 29.10.2019 № 45570160.
Вимоги позову обґрунтовані тим, що митним органом протиправно визначено йому зобов`язання з відшкодування витрат за зберігання товару, поміщеного на склад у зв`язку із складенням щодо нього протоколу про порушення митних правил від 15.08.2018                           № 4926/20900/18, оскільки його не було визнано винним у вчиненні порушення митних правил та на нього не було накладено адміністративного стягнення, так як постановою Львівського апеляційного суду від 25.09.2019 у справі № 461/5693/19 закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із спливом строку накладення адміністративного стягнення, а вилучений товар повернуто ОСОБА_1 .
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05.02.2020 позов задоволено частково, визнано протиправними дії Львівської митниці ДФС щодо визначення (нарахування) ОСОБА_1 зобов`язань з відшкодування 18009,18 грн витрат за зберігання товару на складі митниці. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Галицька митниця Держмитслужби подала апеляційну скаргу, в якій з покликанням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що відповідно до вимог статей 239, 242 Митного кодексу України позивач зобов`язаний відшкодувати витрати на зберігання товару на складі митниці, який правомірно обчислений в розмірі 18009,18 грн, починаючи з одинадцятого дня з дня набрання законної сили судовим рішенням. Зазначає, що судом першої інстанції не враховано правову позицію Верховного Суду, висловлену у постанові від 16.04.2019 у справі № 927/623/18, згідно з якою закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності не є реабілітуючою обставиною, яка спростовує наявність вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому її заперечує, покликається на законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін.
В судовому засіданні представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.
Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти вимог апеляційної скарги, покликаючись на те, що оскаржуване рішення ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просив відмовити в її задоволенні.
Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення представників сторін, проаналізувавши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.
Судом першої інстанції було встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 15.08.2018 на митному пості «Краковець» Львівської митниці ДФС складено протокол про порушення митних правил № 4926/20900/18 стосовно ОСОБА_1 - директора                     ТзОВ «Компанія ЄТП», згідно з яким на підставі статті 511 Митного кодексу України тимчасово вилучено товар, а саме, «вироби столярні: частини опалубки (кілки заточені дерев`яні), розміром (мм): 1000*25*25 - 24 місць по 1800 шт., для бетонування. Всього - 43200. Місць 24. Пакування: зв`язка обмотана пакувальною стрічкою. Код УКТЗЕД 44184000. Вагою нетто 20700 кг, вагою брутто 21360 кг».
Постановою Галицького районного суду м. Львова від 06.08.2019 у справі №461/5693/19 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 483 Митного кодексу України та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 104291,60 грн; конфісковано товар, вилучений згідно з протоколом про порушення митних правил від 15.08.2018 №4926/20900/18.
25.09.2019 постановою Львівського апеляційного суду у справі № 461/5693/19, яка набрала законної сили 25.09.2019, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, постанову Галицького районного суду м. Львова від 06.08.2019 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 483 Митного кодексу України скасовано, а провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Також вирішено повернути вилучений товар ОСОБА_1 
22.10.2019 ОСОБА_1 на адресу Львівської митниці ДФС подав заяву про повернення вилученого товару «вироби столярні: частини опалубки (кілки заточені дерев`яні), розміром (мм): 1000*25*25 - 24 місць по 1800 шт., для бетонування. Всього - 43200. Місць 24. Пакування: зв`язка обмотана пакувальною стрічкою. Код УКТЗЕД 44184000. Вагою нетто 20700 кг, вагою брутто 21360 кг. Вартістю 8640 Євро» на підставі постанови Львівського апеляційного суду від 25.09.2019 у справі № 461/5693/19.
Львівською митницею ДФС на м/п «Краковець» виставлено позивачу Уніфіковану митну квитанцію МД-1 серії РА від 29.10.2019 № 457049 за зберігання товарів та транспортних засобів по протоколу про порушення митних правил від 15.08.2018 № 4926/20900/18, постанові Львівського апеляційного суду від 25.09.2019 у справі №461/5693/19, а також надано повідомлення МД-1РА № 457049 від 29.10.2019 для відділення уповноваженого банку ЛОД ВАТ «Райфайзен Банк АВАЛЬ» про прийняття від ОСОБА_1 18009,18 грн плати за зберігання.
Згідно з квитанцією від 29.10.2019 позивач сплатив 18009,18 грн за зберігання товарів та транспортних засобів, на підставі чого вилучений товар відпущено позивачу відповідно до накладної (вимоги) №ЛВМ19-150420192011201807032018ппв/з32588.
На адвокатський запит Адвокатського об`єднання «Ті енд ті Партнерс» щодо підстав нарахування та розміру витрат за зберігання товарів Львівська митниця ДФС листом від 15.11.2019 №385/Адв/13-70-03-05 повідомила, що нарахування витрат за зберігання товарів, що були вилучені за протоколом про порушення митних правил від 15.08.2018 №4926/20900/18, ОСОБА_1 проводився відповідно до Порядку відшкодування витрат за зберігання товарів та транспортних засобів на складах митних органів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 15.06.2012 №731 (далі – Порядок), починаючи з одинадцятого дня після оформлення відповідних документів про фактичне прийняття товарів і транспортних засобів на зберігання митним органом і до дня їх видачі зі складу митного органу власникам або уповноваженим особам, а саме з 05.10.2019 по 29.10.2019, відтак, обрахунок витрат складає 24 календарні дні і обчислюється: 24*27 куб.м*27,79194300=18009,18 грн.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що судовим рішенням у справі № 461/5693/19 провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 483 Митного кодексу України закрито, відтак не встановлено його вини, а Митним кодексом України і Порядком не передбачено відшкодування витрат на зберігання товару особою, яка не визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення.
Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини першої статті 201 Митного кодексу України товари з моменту пред`явлення їх органу доходів і зборів до поміщення їх у відповідний митний режим можуть перебувати на тимчасовому зберіганні під митним контролем. Тимчасове зберігання товарів під митним контролем здійснюється на складах тимчасового зберігання.
Згідно із частиною першою статті 239 Митного кодексу України під складами органів доходів і зборів розуміються складські приміщення, резервуари, криті та відкриті майданчики, холодильні чи морозильні камери, які належать органам доходів і зборів або використовуються ними і спеціально обладнані для зберігання товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
Товари, транспортні засоби комерційного призначення, вилучені відповідно до статті 511 цього Кодексу можуть зберігатися на складах органів доходів і зборів (пункт 6 частини п`ятої статті 238 Митного кодексу України).
Відповідно до частин першої-другої статті 511 Митного кодексу України товари - безпосередні предмети порушення митних правил та відповідні документи, необхідні як докази у справі про порушення митних правил, можуть тимчасово вилучатися. Документи, які перебувають в електронному вигляді, вилучаються разом з відповідними носіями.
У разі виявлення порушень митних правил, передбачених частиною шостою статті 470, статтями 471-473, 476, частиною шостою статті 481, статтями 482-484 цього Кодексу, тимчасове вилучення товарів, у тому числі транспортних засобів особистого користування, транспортних засобів комерційного призначення, які підлягають конфіскації відповідно до цих статей, а також відповідних документів, є обов`язковим.
Згідно з частиною шостою статті 239 Митного кодексу України витрати органів доходів і зборів на зберігання товарів, транспортних засобів, зазначених у пунктах 1-5 частини першої та у частині п`ятій статті 238 цього Кодексу, відшкодовуються власниками цих товарів, транспортних засобів або уповноваженими ними особами. При цьому відшкодування витрат на зберігання товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 6 частини п`ятої статті 238 цього Кодексу, здійснюється з урахуванням положень частини третьої статті 243 та частини третьої статті 541 цього Кодексу. Розмір суми, що підлягає відшкодуванню, визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, і розраховується в порядку, передбаченому для визначення собівартості платних послуг.
Відповідно до статті 242 Митного кодексу України товари, що зберігаються на складах органів доходів і зборів під митним контролем, можуть бути видані їх власникам або уповноваженим ними особам, а також особам, до яких протягом строку зберігання перейшло право власності на ці товари або право володіння ними, лише після митного оформлення зазначених товарів, відшкодування витрат органів доходів і зборів на їх зберігання та сплати відповідних митних платежів.
Згідно з частиною третьою статті 243 Митного кодексу України якщо за рішенням суду по справі до особи, яка вчинила порушення митних правил, не буде застосовано стягнення у вигляді конфіскації товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, або провадження у справі про порушення митних правил буде припинено, ці товари, транспортні засоби можуть бути видані власникові або уповноваженій ним особі лише після здійснення їх митного оформлення зі сплатою відповідних митних платежів, якщо таке оформлення не було попередньо здійснено, а митні платежі не сплачувалися. При цьому у разі припинення провадження у справі про порушення митних правил за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення витрати органу доходів і зборів на зберігання зазначених вище товарів, транспортних засобів власником цих товарів, транспортних засобів або уповноваженою ним особою не відшкодовуються.
Частиною першою статті 519 Митного кодексу України передбачено, що витрати у справі про порушення митних правил складаються з видатків на інвентаризацію, зберігання, перевезення (пересилання) товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, а також з інших понесених органами доходів і зборів витрат на провадження або розгляд справи.
Згідно з частиною третьою статті 520 Митного кодексу України порядок відшкодування витрат у справі про порушення митних правил, обчислення сум, що підлягають відшкодуванню, а також порядок розпорядження отриманими коштами встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Так, наказом Міністерства фінансів України від 15.06.2012 № 731 затверджено Порядок, згідно з пунктами 2, 3 розділу III якого витрати митниці ДФС за зберігання товарів, транспортних засобів, тимчасово вилучених у справі про порушення митних правил, після набрання законної сили рішенням, винесеним у справі про порушення митних правил, відшкодовуються у разі, якщо особу визнано винною, а вилучені у справі про порушення митних правил товари та/або транспортні засоби підлягають поверненню власнику.
Розрахунковий строк зберігання для обчислення витрат в такому випадку обраховується, починаючи з одинадцятого дня з дня набрання законної сили судовим рішенням у справі про порушення митних правил, і закінчується датою видачі товарів та/або транспортних засобів власнику або вповноваженій ним особі. День видачі зі складу митниці ДФС товарів, транспортних засобів власникам або вповноваженим особам до загального строку при обрахунку витрат не включається.
Враховуючи наведені правові норми, а також пріоритетність їх застосування (стаття 243 Митного кодексу України має вищу юридичну силу, ніж норми Порядку), апеляційний суд вважає, що витрати органу доходів і зборів на зберігання вилучених товарів, транспортних засобів не підлягають відшкодуванню їх власником у разі припинення провадження у справі про порушення митних правил лише за умови встановлення відповідним органом відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Як встановлено з матеріалів справи, постановою Львівського апеляційного суду від 25.09.2019 у справі № 461/5693/19 провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 483 Митного кодексу України закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. 
При цьому, відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленої у постанові від 26.03.2020 у справі № 813/2091/18, відсутність події і складу адміністративного правопорушення та закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративних стягнень є окремими підставами для закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення, які визначені різними пунктами частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення (зокрема, першим та сьомим).
Тому апеляційний суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.
За наведених обставин, судом першої інстанції допущено неправильне застосування норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.
Згідно з частиною шостою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи те, що заявлений Берчаком О. П. позов є безпідставним та не підлягає задоволенню, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для відшкодування йому судових витрат.
Керуючись статтями 310, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України,-            

                                                      П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби задовольнити.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2020 року у справі № 1.380.2019.006704 скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 до Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії відмовити.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та не може бути оскаржена, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя	 	Л. П. Іщук 	
судді	 	Р. П. Сеник 	
 	 	Р. Б. Хобор  	
Повне судове рішення складено 10.07.2020