Справа № 154/1761/19 	Головуючий у 1 інстанції: Вітер І. Р. 	
Провадження № 22-ц/802/677/20  Категорія: 39 	  Доповідач: Карпук  А. К.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
03 серпня 2020 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Карпук А.К.,
суддів - Бовчалюк З.А., Здрилюк О.І.,
секретар Концевич Я.О., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Державної іпотечної установи до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит», уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою позивача Державної іпотечної установи на рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 16 березня 2020 року, 
                                               ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року Державна іпотечна установа звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позов обґрунтований тим, що 14.08. 2006 між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит»» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № Ф1-06/464490-240 (далі - кредитний договір), відповідно до умов якого, банк на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності надав позичальнику кредит в сумі 25 000 доларів США під 11 % річних.
Пунктами 3.1, 3.2 кредитного договору передбачено, що видача кредитних ресурсів за кредитним договором проводиться на підставі письмової заяви позичальника, за погодженням з банком, а позичальник зобов`язується повністю повернути кредитні ресурси, отримані за цим договором до 14.08.2021. 
На підставі п.3.4. кредитного договору, банк має право призупинити видачу кредитних ресурсів, відмовити позичальнику у продовженні строку дії цього договору, а також вимагати дострокового повернення кредитних ресурсів, сплати нарахованих процентів по них, неустойки відповідно до цього договору, зокрема у випадку, якщо позичальник в період дії цього договору порушував будь-які його умови, в тому числі: несвоєчасно або не в повному обсязі здійснював зарахування грошових коштів на погашення заборгованості за кредитом та/або на сплату процентів і комісійної винагороди, відповідно до пунктів 3.2, 4.3, 4.4, 4.7, 4.8.
У випадку вимоги банку про дострокове повернення кредитних ресурсів і сплаті процентів позичальник зобов`язаний здійснити повне погашення заборгованості за цим договором, тобто повернути отримані кредитні ресурси та сплатити всі проценти протягом 10 банківських днів з моменту одержання вимоги банку. Банк може повідомляти позичальника по телеграфу, шляхом відправлення рекомендованих листів з повідомленням або шляхом доставки нарочним позичальнику за вказаною адресою. Дострокове повернення кредитних ресурсів та сплата процентів не звільняють позичальника від відповідальності, передбаченої розділом 6 цього договору, за порушення його умов.
Відповідно до п. 4.2 кредитного договору, нарахування процентів здійснюється за період з моменту списання кредитних ресурсів з позичкового рахунку позичальника до моменту повернення кредитних ресурсів на позичковий рахунок. 
Пунктом 4.3 Кредитного договору визначено, що позичальник сплачує проценти за користування кредитними ресурсами щомісяця, у строк до 10 числа кожного місяця, згідно графіка зниження розміру заборгованості. У строк до 10 числа кожного місяця сплачуються проценти, нараховані за попередній календарний місяць. 
Відповідно до п. 6.1 кредитного договору за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів, позичальник сплачує банку пеню з розрахунку 1% від простроченої суми за кожний день прострочення, зазначена пеня сплачується у випадку порушення позичальником строків платежів, передбачених пунктами 3.2, 3.4, 4.3, 4.4, 4.6, 4.7, 4.8 цього договору, а також будь-яких інших строків платежів, передбачених кредитним договором. Сплата пені не звільняє позичальника від зобов`язання сплатити проценти за весь час фактичного користування кредитними ресурсами.
Пунктом 7.7 кредитного договору визначено, що за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність відповідно до діючого законодавства України.
Між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит»», ОСОБА_2 та ОСОБА_1 також був укладений договір поруки № 46490-240 від 14.08.2006, за умовами якого поручитель зобов`язуються перед кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов`язань за кредитним договором.
Крім того, на виконання умов пункту 5.1 кредитного договору, його було забезпечено договором іпотеки № б/н від 14.08. 2006, за умовами якого ОСОБА_2 передав банку у заставу (іпотеку) житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться у АДРЕСА_1 , та земельну ділянку площею 606 м2, надану для обслуговування цього ж будинку.
Між Державною іпотечною установою та АТ «Банк «Фінанси та Кредит» 11.02.2015 укладено договір відступлення права вимоги № 17/4-В, відповідно до якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор набуває всі права вимоги за договорами (кредитними, іпотеки, поруки тощо) вказаних у додатках до цього договору. Згідно з пунктом 2.1 договору відступлення п. 1.2. договору набирає чинності в день прийняття Національним банком України рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.
За змістом додатку № 1 до договору відступлення, права та вимоги за кредитним договором № Ф1-06/46490-240 від 14 серпня 2006 року перейшли до Державної іпотечної установи.
Наведене підтверджується також  ухвалою господарського суду м. Києва від 20.01.2016 у справі № 910/21864/15, якою затверджено мирову угоду між банком та Державною іпотечною установою, за якою сторони погодили діяти спільно для виконання умов договору відступлення.
Постановою № 612 Національного Банку України від 17.09.2015 ПАТ Банк «Фінанси та Кредит» віднесено до категорії неплатоспроможних. Отже, починаючи з цього дня установа набула усі права вимоги за кредитним договором укладеного між банком та ОСОБА_1 .
Згідно з договором про  відступлення права вимоги установа набула право вимоги за усіма договорами, укладеними в забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором, про що повідомлено позичальника  повідомленням № 7345/11/2 від 15.10.2015.
Порушуючи умови кредитного договору та норми матеріального права, ОСОБА_1 платежі відповідно до графіку зниження розміру заборгованості, викладеного в Додатку № 1 до кредитного договору, не здійснює.
Через неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, утворилась заборгованість, яка станом на 19.04. 2019 склала 422 986, 10 грн., з яких: по сумі основного боргу - 213 403, 63 грн., інфляційні втрати - 59 326, 57 грн., пеня - 65 030, 79 грн. та прострочені відсотки за користування кредитом - 192 000, 60 грн. за період з 17.09. 2015 по 19.04. 2019 , яку позивач просив стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на свою користь.
Рішенням  Володимир-Волинського міського суду від 16.03.2020 відмовлено у задоволенні позову.
В апеляційній скарзі Державна іпотечна установа просить рішення скасувати. Вказує, що повідомлення боржнику та поручителю  про відступлення права вимоги направлене  у 2015 році, відповідачі сплачували кошти на погашення кредиту неповноважній особі, - Фонду гарантування, судом не досліджено надані позивачем письмові докази та не взято  доводи про порушення відповідачами умов зобов`язання.
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідачів зазначає, що повідомлення про нові реквізити за стандартами IBAN, на які здійснювався перехід протягом грудня 2019- січня 2020, отримали в листопаді 2019 року. З січня 2020 року  погашення боргу здійснюється за належними реквізитами. 
В судове засідання, призначене на 30.07.2020, представники сторін не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.
Від представника  позивача 28.07.2020 року надійшла заява про відкладення судового засідання, призначеного на 30.07.2020, посилаючись на запроваджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" карантин та на лист Ради Суддів України від 16.03.2020 щодо карантинних заходів. У заяві представник позивача ОСОБА_3 не вказує, що має ознаки респіраторного захворювання або перебуває на самоізоляції у зв`язку із захворюванням, що вимагає утриматися від явки до суду, не зазначає, які саме обставини у період карантину перешкодили з`явитися у судове засідання, не подає на підтвердження своїх доводів належних доказів.
Також, колегія суддів зважає на ту обставину, що на даний час в Україні діє адаптивний карантин, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України відвід 22.07.2020 р. № 641 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2". 
Належить відмітити,  що в судовому засіданні апеляційного суду 17.07.2020, яке проводилось в режимі відео конференції, представник позивача була присутня, надала суду всі пояснення, скористалася правом задати запитання представнику відповідачів, за клопотання цього представника, розгляд справи  у зв`язку з оголошеною перервою, призначений до розгляду в режимі відео конференції між Волинським апеляційним судом та Києво-Святошинським районним судом міста Києва.
Тому суд визнав причину неявки представника позивача у дане судове засідання неповажною.
Представник відповідачів  про причини своєї неявки суд не повідомив.
Відповідно до приписів ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка учасників справи, які належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та ухвалила про розгляд справи у відсутності осіб, які не з"явились.
За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Датою прийняття постанови у даній справі є 03.08.2020, тобто, дата складення повного судового рішення.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких мотивів. 
Судом першої інстанції встановлено, що 14.08.2006  між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит»» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № Ф1-06/464490-240, відповідно до умов якого, банк на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності надав позичальнику кредит в сумі 25 000 доларів США під 11 % річних. 
Між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит»», ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладений договір поруки № 46490-240 від 14.08. 2006, за умовами якого поручитель ОСОБА_2 зобов`язався перед кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов`язань за кредитним договором.
Крім того, за договором іпотеки № б/н від 14.08. 2006 ОСОБА_2 передав банку в іпотеку власний житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться у АДРЕСА_1 , та земельну ділянку площею 606 м2, що призначена для обслуговування цього ж будинку.
За основними умовами кредитного договору (п.п.3.1, 3.2), видача кредитних ресурсів за кредитним договором проводиться на підставі письмової заяви позичальника, за погодженням з банком, а позичальник зобов`язався повністю повернути кредитні ресурси, отримані за цим договором до 14 серпня 2021 року, шляхом щомісячної сплати в термін до 10 числа кожного місяця сум на погашення заборгованості за виданими кредитними ресурсами у розмірі по 138, 89 доларів США, згідно графіку зниження розміру заборгованості, який є додатком № 1 до цього договору, а також проценти за користування кредитом.
Позивачем долучено до матеріалів справи Додаток № 1 до договору № Ф1-06/464490-240 від 14.08. 2006 «Графік погашення кредиту та сплати процентів», згідно якого сплата кредиту та процентів позичальником за користування кредитними ресурсами повинна була здійснюватись на рахунок № НОМЕР_1 у філії Банку «Фінанси та Кредит» щомісячно до 10 числа кожного місяця, починаючи із 10 вересня 2006 року по 14.08. 2021 з розрахунку по 138, 89 доларів США суми, що направляється на погашення кредиту, та 252, 50 гривень суми, що направляється на погашення щомісячної комісії (проценти).
Згідно ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
На підставі ч.2 ст.11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.
Згідно з положеннями частин 1 та 2 ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Відтак, на підставі кредитного договору № Ф1-06/464490-240 від 14.08. 2006  та графіку погашення заборгованості, у позичальника ОСОБА_1 виникло зобов`язання перед ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» повернути банку отримані у кредит 25 000 доларів США, а разом з тим сплатити 45 450 гривень відсотків за користування кредитом, шляхом сплати частинами по 138,89 доларів США та 252, 50 гривень щомісячно до 14.08. 2021.
У разі порушення свого зобов`язання поручитель ОСОБА_2 зобов`язався відповідати перед кредитором у повному обсязі як солідарний боржник, згідно договору укладеного поруки № 46490-240 від 14.08.2006. Договором іпотеки № б/н від цього ж дня, ОСОБА_2 забезпечив виконання умов кредитного договору та договору поруки.
Відповідно до п.3.4 кредитного договору, банк отримав право вимагати дострокового повернення кредитних ресурсів, сплати нарахованих процентів по них, неустойки відповідно до цього договору, зокрема у випадку, якщо позичальник в період дії цього договору порушував будь-які його умови, в тому числі: несвоєчасно або не в повному обсязі здійснював зарахування грошових коштів на погашення заборгованості за кредитом та/або на сплату процентів і комісійної винагороди, порядок та строки сплати яких обумовлені також п.3.2, 4.3, 4.4, 4.7, 4.8 кредитного договору.
У випадку вимоги банку про дострокове повернення кредитних ресурсів і сплаті процентів позичальник ОСОБА_1 зобов`язалась здійснити повне погашення заборгованості за цим договором, тобто повернути отримані кредитні ресурси та сплатити всі проценти протягом 10 банківських днів з моменту одержання вимоги банку. Банк може повідомляти позичальника по телеграфу, шляхом відправлення рекомендованих листів з повідомленням або шляхом доставки нарочним позичальнику за вказаною адресою.
Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
На підставі ч.1 ст.527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Приписами ст.599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно з п.30.1 ст.30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі. Відтак, моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою.
Випискою по особовому рахунку № НОМЕР_2 у АТ «Банк Фінанси та Кредит» за період з 11.04.2016  по 20.05. 2019 року також підтверджені факти щомісячної сплати відповідачем ОСОБА_1 у встановлених договором розмірах кредитної заборгованості та відсутність невиконаних зобов`язань за встановленим графіком погашення кредиту та сплати процентів.
Квитанціями про здійснення касових операцій за період з вересня 2015 року по липень 2019 року, оригінали яких  досліджені судом апеляційної інстанції, підтверджується , що  ОСОБА_1 щомісячно виконувала зобов`язання за кредитним договором, сплачуючи кошти на рахунок АТ «Банк «Фінанси та Кредит» (т.І а.с. 80-123).
Між Державною іпотечною установою та АТ «Банк «Фінанси та Кредит»11.02.2015 укладено договір відступлення права вимоги № 17/4-В, відповідно до якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор набуває всі права вимоги за договорами (кредитними, іпотеки, поруки тощо) вказаних у додатках до цього договору. Згідно з пунктом 2.1 договору відступлення п. 1.2. договору набирає чинності в день прийняття Національним банком України рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.
Згідно з додатком № 1 до договору відступлення, права та вимоги за кредитним договором № Ф1-06/46490-240 від 14.08.2006 перейшли до Державної іпотечної установи.
Відповідно до витягу з офіційної Інтернет-сторінки Національного банку України, 17.09.2015 відповідно до вимог статті 76 Закону України «Про банки і банківську діяльність» Правління Національного банку України прийняло постанову № 612 «Про віднесення ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних банків. 
Відтак із 17.09. 2015 року до позивача перейшло право вимоги, в тому числі і щодо укладеного кредитного договору № Ф1-06/46490-240 від 14.08.2006.
Відповідно до ст.512 ЦК України  кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним  своїх прав іншій особі за правочином.
Статтею  514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Разом з тим,  відповідно до  ч.2 ст.516 ЦК України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Частиною 2 ст.517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
За змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним виконанням.
Указаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 23.09.2015 у справі № 6-979цс15.
Крім цього, відповідно до п.3.1.4 договору відступлення права вимоги № 17/4-В, Державна іпотечна установа отримала право у 5-ти денний строк з дня набрання чинності пунктом 1.2 цього договору, тобто 17.09.2017, надіслати боржникам, іпотекодавцям та поручителям за договорами, перелік яких зазначений додатках до цього договору, письмові повідомлення про відступлення права вимоги.
Встановивши, що боржник  ОСОБА_1 щомісячно сплачувала кошти на погашення заборгованості на рахунки старого кредитора, а Державною іпотечною установою не подано доказів про надання боржникові доказів переходу  до нового кредитора прав у зобов`язанні, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у стягненні коштів з боржників, які виконували зобов`язання перед старим кредитором.
Оскільки відсутні докази  про вручення боржникам  письмового повідомлення № 7354/11/2 від 15.10. 2015 про відступлення права вимоги , доводи позивача про повідомлення боржників щодо заміни кредитора у зобов`язанні, безпідставні.
Посилання в апеляційній скарзі на роз`яснення , надані Пленумом Верховного Суду України у пункті 1.7 Постанови від 17.12.2013 №14 « Про деякі питання  практики застосування законодавства про порушення грошових зобов`язань» апеляційний суд відхиляє, так як вони стосуються випадків пред`явлення кредитором вимог про погашення заборгованості, і не стосуються питання повідомлення боржника про заміну первісного кредитора. 
Аргументи позивача про те, що відповідачі були повідомлені про заміну  кредитора у зобов`язанні  шляхом отримання ухвали про відкриття провадження у даній справі, шляхом спілкування з поручителем ОСОБА_2 у додатку «VIBER»,  спростовуються положеннями статей 516,517  ЦК України, правовий зміст яких зводиться до того, що обов`язком нового кредитора є надання боржнику доказів переходу  до нього прав та письмового повідомлення боржника про заміну кредитора.
Також закон не пов`язує обов`язку боржника виконувати зобов`язання перед новим кредитором у разі обізнаності останнього з інформацією про заміну кредитора із загальнодоступних джерел.
Невиконання  Фондом гарантування вимог  п.3.4.2 договору відступлення права вимоги № 17/4-В від 11.02. 2015  обов`язку  перерахувати одержані кошти на рахунок нового кредитора № 26506301869, відкритий у ПАТ «Державний ощадний банк України» протягом трьох робочих днів з дня отримання таких коштів, стосуються правовідносин між Фондом гарантування і Державною іпотечною установою, та не створюють обов`язку для боржника, який виконав своє зобов`язання старому кредитору.
Договір про відступлення права вимоги був предметом дослідження суду першої інстанції, йому надана правильна правова оцінка.
Розрахунок заборгованості за кредитним договором проведено виходячи із позиції позивача про порушення виконання зобов`язань за кредитним договором з 17.09.2015, тому не може слугувати доказом про заборгованість, оскільки встановлено про виконання зобов`язання боржником, не повідомленим про заміну кредитора,  старому кредитору.
Рішення суду є законним і обґрунтованим, підстав для висновку про порушення вимог частини 4 статті 265 ЦПК України, не має. До того ж належить відмітити, що приписами цієї статті передбачено обов`язок суду надати мотивовану оцінку кожного аргументу, за винятком випадків, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно не обґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (рішення у справі Проніна проти України).
За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про відсутність  підстав для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки суд, встановивши фактичні обставини справи, які мають значення для її правильного вирішення, ухвалив судове рішення із правильним застосуванням норм матеріального права і без порушення процесуального  права, що відповідно  до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. 
Керуючись статтями 368, 375, 382, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд 

                                          П О С Т А Н О В И В: 

Апеляційну скаргу позивача Державної іпотечної установи залишити без задоволення.
Рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 16 березня 2020 року в даній справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення постанови апеляційного суду.

Головуючий 

Судді: