ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/511/20 Справа № 201/12455/18 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко Н.В. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2020 року        Дніпровський Апеляційний суд у складі:
головуючого - судді Ткаченко І.Ю.
                суддів         - Деркач Н.М., Каратаєвої Л.О.
розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро цивільну справу
за позовом Приватного акціонерного товариства «Науково-виробниче об`єднання «Созидатель» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги, інфляційних витрат і трьох відсотків річних
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 червня 2019 року,  -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2018 року ПрАТ “НВО “Созидатель” звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги, інфляційних витрат і трьох відсотків річних.
В обґрунтування позовних вимог посилалось на те, що ПрАТ “НВО “Созидатель” є надавачем комунальних послуг мешканцям житлового будинку АДРЕСА_1 . З відповідачкою ОСОБА_1 , яка є користувачем квартири АДРЕСА_2 цьому АДРЕСА_3 . договір на постачання теплової енергії та гарячого водопостачання, а 01.10.2006р. укладений договір про надання послуг з утримання житлового будинку, споруд та прибудинкової території. Відповідачка має заборгованість за спожиті послуги станом на 01.06.2018р. в сумі 36 620,86 грн. Повідомив, що 18.07.2018р. Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська було видано наказ про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості, але ухвалою суду від 17.09.2018р. його було скасовано, роз`яснено право на звернення до суду з такими вимогами у порядку спрощеного позовного провадження.
На підставі викладеного, посилаючись на норми ст.ст. 509, 525, 526, 610 ЦК України, ст.ст. 67, 68 ЖК України, положення Законів України «Про житлово-комунальні послуги», «Про теплопостачання», просило стягнути з відповідача основний борг в сумі 36 620,86 грн., а також інфляційні витрати в сумі 6 738,08 грн., три відсотки річних в сумі 1 556,10 грн.(а.с. 3-4).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 червня 2019 року позовні вимоги ПрАТ “НВО “Созидатель” - задоволені частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Науково-виробниче об`єднання «Созидатель» заборгованість в розмірі 36 620грн.86коп. за житлово-комунальні послуги, яка утворилася з січня 2017р. по травень 2018р. (включно) (тридцять шість тисяч шістсот двадцять грн. 86 коп.).
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Науково-виробниче об`єднання «Созидатель» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 436 грн.65коп.(а.с.116-120).

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 посилаючись на те, що рішення суду 1 інстанції не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, оскільки має місце порушення правил об`єднання декількох вимог в одній позовній заяві, а тому просить рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 36 620 грн.86 коп, яка утворилась з січня 2017 р. по травень 2018 р. та в частині стягнення з ОСОБА_1 судових витрат скасувати і ухвалити нове, яким визначити фактичну суму боргу за комунальні послуги, що належить до сплати в розмірі 12 959 грн. 90 коп., з урахуванням умов Договору про надання послуг з утримання житлового будинку, споруд та прибудинкової території №49 від 01.10.2006 та Договору постачання теплової енергії та гарячого водопостачання від 01.09.2006 та суми сплачених платежів (а.с. 125-130).

У відзиві на апеляційну скаргу ПрАТ “НВО “Созидатель” посилається на те, що всі докази та твердження відповідача грунтуються тільки на його власних домислах та припущеннях. Зокрема зазначають, що рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 червня 2019 року є законним та обґрунтованим, а тому просять залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення (а.с. 157-160).

У відповіді на відзив ОСОБА_1 посилаючись на обставини викладені у ньому, а тому просить рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 36 620 грн.86 коп, яка утворилась з січня 2017 р. по травень 2018 р. та в частині стягнення з ОСОБА_1 судових витрат скасувати і ухвалити нове, яким визначити фактичну суму боргу за комунальні послуги, що належить до сплати в розмірі 12 959 грн. 90 коп., з урахуванням умов Договору про надання послуг з утримання житлового будинку, споруд та прибудинкової території №49 від 01.10.2006 та Договору постачання теплової енергії та гарячого водопостачання від 01.09.2006 та суми сплачених платежів (а.с. 181-185).

В запереченнях на відповідь на відзив ПрАТ “НВО “Созидатель” вказують на те, що доводи відповідача викладені у відповіді на відзив грунтуються на домислах та перекручуванні фактів. Звертають увагу суду на те, що відповідачем не надано жодних допустимих та належних доказів, які б підтверджували наведене у відповіді на відзив. Просять рішення суду 1 інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення (а.с. 194-197).

У відповіді на заперечення ОСОБА_1 посилаючись на підстави викладені у ньому. Просить рішення скасувати (а.с.205-211).

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін, виходячи з наступних підстав.

Судом 1 інстанції встановлено, що ПрАТ «НВО «Созидатель» є надавачем комунальних послуг мешканцям житлового будинку АДРЕСА_1 , що сторонами не заперечується.
Між АТЗТ «НВО «Созидатель» і ОСОБА_1 , яка є користувачем квартири АДРЕСА_2 цьому будинку укладений АДРЕСА_3 . договір на постачання теплової енергії та гарячого водопостачання, 01.10.2006р. укладений договір про надання послуг з утримання житлового будинку, споруд та прибудинкової території (а.с. 5-13).
Згідно статуту ПрАТ «НВП «Созидатель», затвердженого рішенням загальних зборів від 22.01.2011р., ПрАТ «Науково-виробниче підприємство «Созидатель» є правонаступником АТЗТ «Науково-виробниче підприємство «Созидатель» (а.с.21-23).
Згідно виписки з особового рахунку № 1-15049 станом на 07.06.2018р. за адресою: АДРЕСА_4 , відповідачка має заборгованість за спожиті послуги, які виникли з січня 2017р. по травень 2018р. і станом на 01.06.2018р. вона становить 36 620,86 грн. (а.с. 14-15).
Мешканці будинку АДРЕСА_1 в особі представника ініціативної групи – відповідачки ОСОБА_1 і ОСОБА_2 у 2017 році за результатами проведення загальних зборів, на яких були обговорені питання мінімізації тарифів і якості послуг, зверталися до генерального директора ПрАТ «НВО «Созидатель» з питання роз`яснення підстав формування тарифів, щодо переліку послуг, надання показників лічильників, перерахунку вартості послуг тощо (а.с. № 36-51).
На звернення листом від 24.01.2017р. № 88/и за підписом генерального директора ПрАТ «НВО «Созидатель» Турчина Л.А. (а.с. № 52-53) було повідомлено мешканцям будинку, що для визначення порядку формування тарифів на тепло для мешканців розроблені формули розрахунку, з якими можна ознайомитися в додатку №1. Дахова котельня обладнана приладами обліку (комерційний вузол обліку) газу, електроенергії, які враховують споживання газу та електроенергії для вироблення теплової енергії і гарячої води на весь житловий комплекс ( АДРЕСА_1 , будинки АДРЕСА_5 336, 338, 340). Для розрахунку тарифу на опалення і підігрів гарячої води розраховується вартість Гкал (формули надані в Додатку № 1 дахової котельні житлового будинку №338 (під`їзд №1 і №2), встановлені прилади обліку тепла. Із загальної кількості тепла, спожитого всім жилим комплексом, віднімається кількість тепла спожитого будинком АДРЕСА_6 , решта розподіляється пропорційно опалювальної площі між будинками №336 і №340. Витрата електроенергії між будинками розподіляється так само - пропорційно площі будинків (а.с. № 58).
Дахова котельня обслуговується співробітниками газової служби і операторами котельні, аварійною службою і обслуговуючим персоналом, загальна чисельність людей - 6 осіб. Наведені обсяги споживання енергоресурсів за жовтень – грудень 2016 року. Повідомлено, що показники використаних енергоресурсів щомісяця розміщуються на інформаційних стендах під`їздів, фотографії зі стендів додаються (а.с. № 56-57). Зняття показань з комерційного вузла обліку газу проводиться за допомогою модемного зв`язку, встановленого в офісі керуючої компанії «Созидатель» щомісяця 30 числа місяця, згідно з вимогами ПАТ «Дніпрогаз».
Відповідно до Правил ДБН В.2.2.-15-2005 для забезпечення оптимальних параметрів мікроклімату внутрішнього повітря, щодо температури та відносної вологості, забезпечення нормативних санітарно-гігієнічних параметрів, слід підтримувати в загальних коридорах, сходових клітинах 16 град.С». 20.10,2016р. здійснено огляд місць загального користування (МЗК) по АДРЕСА_1 , встановлено, що температура на 1-му поверсі складає 18 град.С, з 2 по 10 поверхи - 23 град.С, що відповідає вимогам ДБН (додана копія акту (а.с. № 55). Для відключення необхідно подати заяву з підписом всіх власників.
Роз`яснено, що в тарифі на теплопостачання вартість регулятора тепла не передбачена. Прохання щодо розробки методики мінімізації витрат споживання енергоресурсів прийнята до відома, запропоновано надати пропозиції.
Всі помилки, допущені в розрахунках за період листопад-грудень 2016р., будуть виправлені і відображені у квитанціях за лютий 2017р.
Порядок формування тарифу на підігрів води відображений в додатку №1.
Перелік послуг, що надаються ПрАТ «НВО« Созидатель» відображений в додатку до договору, який укладено з кожним власником. Надання Акту виконаних послуг не передбачено умовами договору на обслуговування будинку та прибудинкової території.
Розрахунок тарифу на освітлення МЗК розраховується згідно Постанови Кабінету Міністрів України №869 від 01.06.2011р. «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги».
На наступне звернення листом від 24.04.2017р. № 0581-2017 за підписом генерального директора ПрАТ «НВО «Созидатель» Турчина Л.А. (а.с. № 77-78) повідомлено, що на інформаційних дошках ПрАТ «НВО «Созидатель» за кожний місяць надає інформацію стосовно показників енергоносіїв (кількість витраченого природного газу, електроенергії, які були витрачені для виробництва тепла, вартість газу, електроенергії, Гкал). Рівень рентабельності ПрАТ «НВО «Созидатель» як підприємством приватної форми власності встановлюється за рекомендаціями Мінекономіки (лист від 21.12.2001р. №58-57/5099-10), погодженими Кабінетом Міністрів України, щодо встановлення граничного рівня рентабельності при формуванні тарифів на житлово-комунальні послуги для населення в розмірі не більш як 12% собівартості.
Зауважено, що на загальних зборах 18.01.2017р. представники керуючої компанії «Созидатель» надавали роз`яснення щодо порядку формування тарифу на опалення та підігрів води, на звернення надано додаток №1 з формулами, які застосовуються при розрахунку і тарифів. Додатково роз`яснений порядок розрахунку тарифів на опалення, підігрів води, про періоди опалення, порядок встановленню приладів обліку, відключення міст загального користування від опалення.
Роз`яснено, що відповідно до ст. 13 Закону України «Про теплопостачання» органи місцевого самоврядування встановлюють тарифи для територіальної громади, які надаються підприємствами та організаціями комунальної власності. А встановлення тарифів на послуги з теплопостачання та постачання гарячої води для AT НВО «Созидатель», яке є підприємством приватної форми власності, не відноситься до компетенції органів місцевого самоврядування.

Задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи з ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 36 620 грн. 86 коп. за житлово-комунальні послуги, яка утворилась з січня 2017 року по травень 2018 року (включно), суд 1 інстанції виходив з доведеності та обгрунтованості таких позовних вимог.
В іншій частині рішення суду не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.

Із вказаними висновками суду 1 інстанції погоджується й колегія суддів, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст.4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» державне регулювання цін/тарифів на житлово-комунальні послуги будується на принципах: доступності житлово-комунальних послуг для всіх споживачів та рівності правових гарантій; нормативного регулювання надання житлово-комунальних послуг споживачам за цінами/тарифами, затвердженими в установленому законом порядку; відповідальності виконавців/виробників за недотримання вимог стандартів, нормативів, норм, порядків та правил; відкритості, доступності та прозорості структури цін/тарифів для споживачів та суспільства.
Виконавці/виробники здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) житлово-комунальних послуг і подають їх органам, уповноваженим здійснювати встановлення тарифів (частина 2 ст. 31 Закону).
Вся інформація про ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги і відповідні документи за своїм характером є відкритою інформацією, становить суспільний інтерес, і відповідно суб`єкти господарювання є її розпорядниками відповідно до пункту 4 ч. 2 ст. 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації».
Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо.
Відповідно до п.п. 2 п. «а» ч. 1 ст. 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження, зокрема встановлення в порядку і межах, визначених законом, тарифів на побутові, комунальні (крім тарифів на теплову енергію, централізоване водопостачання та централізоване водовідведення, послуги з постачання гарячої води, які встановлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг), транспортні та інші послуги.
У свою чергу, НКРЕКП є органом державного регулювання діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг й, зокрема, встановлює тарифи на комунальні послуги для суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання. НКРЕКП встановлює тарифи на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення своїм ліцензіатам, а органи місцевого самоврядування у свою чергу, встановлюють тарифи на зазначені послуги підприємствам, які не підпадають під державне регулювання НКРЕКП і є ліцензіатами. При цьому форма власності надавача послуг не має значення.
Тарифи на централізоване водопостачання та водовідведення формуються та встановлюються відповідними постановою НКРЕКП.
Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач зобов`язаний забезпечити належні експлуатацію та утримання майна, що перебуває на його балансі.

Отже, позивач взяв на себе зобов`язання щодо належного комунального та експлуатаційного обслуговування будинку, а власники приміщень, в свою чергу зобов`язані укласти відповідний договір з постачальником таких послуг.
Відповідно до положень ст. ст. 156, 162 ЖК Української РСР, власник та члени його сім`ї зобов`язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004р. № 1875-IV, в редакції Закону чинній на час виникнення спірних правовідносин, споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.
Згідно зі ст. 13 Закону, в редакції Закону чинній на час виникнення спірних правовідносин, залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.
Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції Закону чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що ПрАТ «НВО «Созидатель» є надавачем комунальних послуг мешканцям житлового будинку АДРЕСА_1 , що сторонами не заперечується.
Між АТЗТ «НВО «Созидатель» і ОСОБА_1 , яка є користувачем квартири АДРЕСА_2 цьому будинку АДРЕСА_3 . договір на постачання теплової енергії та гарячого водопостачання, 01.10.2006р. укладений договір про надання послуг з утримання житлового будинку, споруд та прибудинкової території (а.с. 5-13).
Згідно виписки з особового рахунку АДРЕСА_7 за адресою: АДРЕСА_4 , відповідачка має заборгованість за спожиті послуги, які виникли з січня 2017р. по травень 2018р. і станом на 01.06.2018р. вона становить 36 620,86 грн. (а.с. 14-15).

Враховуючи конкретні обставини по справі та аналізуючи норми чинного законодавства, суд 1 інстанції дійшов обгрунтованого висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення позову та стягнення заборгованості.
З такими висновками погоджується й колегія суддів, оскільки вони є обґрунтованими, зроблені відповідно до норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що вищезазначена виписка з особового рахунку не є доказом підтвердження заборгованості, а також містить ряд послуг, які не надавалися.
Однак такі твердження апелянта є безпідставними та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки належними та допустимими доказами не підтверджені.
Зокрема, в матеріалах справи міститься акт від 27.01.2017 р. “о темперетурном режиме МОП АДРЕСА_8 Мандрыковская, АДРЕСА_1 .В” з якого вбачається, що температурний режим з другого по десятий поверх дорівнює від 18 до 25 градусів (а.с.54,55), відтак твердження апелянта, з приводу того, що послуга опалення місцю загального користування не надавалась — є безпідставними.

З приводу посилань апелянта щодо порушення правил об`єднання позовних вимог, колегія суддів зазначає, що позовні вимоги пред`явлені до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги, яка утворилася за місцем реєстрації відповідача АДРЕСА_4 , а тому позовні вимоги є однорідними та невід`ємними одне від одного.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Таким чином, порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення, не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст.ст. 263, 264 ЦПК України, справа розглянута всебічно, встановлені правовідносини, що склалися між сторонами, яким надана вірна правова оцінка, досліджені наявні докази, висновки суду першої інстанції обґрунтовані чинними нормами матеріального права. 

Згідно з ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права, правові підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу   ОСОБА_1  – залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 червня 2019 року — залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.
Судді: