Справа № 344/22633/19 
Провадження № 22-ц/4808/757/20 
Головуючий у 1 інстанції Польська М. В. 
Суддя-доповідач Пнівчук 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 липня 2020 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ 
головуючої                 Пнівчук О.В.
суддів :                  Мелінишин Г.П, Ясеновенко Л.В.
секретаря                Бойчука Л.М., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент» на ухвалу Яремчанського міського суду від 27 лютого 2020 року, в складі судді Польської М.В., у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , державного реєстратора Цалина Андрія Богдановича, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент», приватного нотаріуса Верповської Олени Володимирівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів – Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання недійсними договорів про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, визнання недійсною та скасування реєстрації права власності, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та усунення перешкод в користуванні майном,
в с т а н о в и в :
У грудні 2019 року  ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом про визнання недійсними договорів про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, визнання недійсною та скасування реєстрації права власності, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, усунення перешкод в користуванні майном.
Одночасно з позовною заявою позивач подала заяву про забезпечення позову та просила накласти арешт на житловий будинок по АДРЕСА_1 та земельну ділянку, що розташована на території Яремчанської міської ради, що надана для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0845 га, кадастровий номер 2611000000:04:001:0331.
Невжиття заходів забезпечення позову, на думку заявниці, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки заявлено позовні вимоги про оскарження реєстрації права власності та повернення нерухомого майна у власність законного власника.
Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 27 лютого 2020 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на нерухоме майно, яке належить ТзОВ «Фінансова компанія «Інвент», а саме житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку, площею 0,0845 га, кадастровий номер 2611000000:04:001:0331, яка знаходиться в м. Яремче, на час розгляду справи судом до ухвалення рішення суду по суті спору.
На вказану ухвалу Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент» подало апеляційну скаргу, в якій посилається неповне з`ясування судом обставин справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить ухвалу суду скасувати та скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Яремчанського міського суду від 27.02.2020 року.
Апелянт зазначив, що оцінюючи доводи заявника про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, суд зобов`язаний був перевірити такі доводи належними та допустимими засобами доказування, проте за змістом оскаржуваної ухвали суду, такими доводами виступили необґрунтовані та не підтвердженні належними та допустимими доказами припущення позивача про нібито вірогідну можливість відчуження нерухомого майна, що належить на праві власності ТОВ «ФК «Інвент».
Заходи забезпечення позову застосовані судом не є співмірними з предметом позовних вимог, між вказаними заходами забезпечення позову та предметом спору відсутній причинно-наслідковий зв`язок.
Внаслідок неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, судом безпідставно не застосовано зустрічне забезпечення.
Накладення ухвалою арешту на нерухоме майно ТОВ «ФК «Інвент» порушує право товариства на мирне володіння майном, гарантоване ст.1 Протоколу №1 до Конвенції, а також норми ст.41 Конституції України, відповідно до якої кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, та не може бути протиправно позбавлений права власності. 
Правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу сторони не скористалися.
У судовому засіданні апеляційного суду представник апелянта ТОВ «Фінансова компанія «Інвент» - Левицький Ю.Д. підтримав вимоги апеляційної скарги з наведених у ній мотивів.
Інші сторони у судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, дослідивши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Задовольняючи вимоги заяви суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог позивача.
З таким висновком суду колегія суддів погоджується з огляду на наступне.
З матеріалів справи вбачається, що у грудні 2019 року  ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до державного реєстратора Цалин А.Б., ТзОВ «Фінансова компанія «Інвент», приватного нотаріуса Верповської О.В., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів – Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання недійсними договорів про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, визнання недійсною та скасування реєстрації права власності, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та усунення перешкод в користуванні майном, стосовно житлового будинку загальною площею 106,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 а та земельної ділянки загальною площею 0,0845 га, в м. Яремче.
Одночасно з позовною заявою ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на зазначене нерухоме майно.
Клопотання обґрунтоване тим, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення її позовних вимог.
Положеннями ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Відповідно до норм ЦПК України одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є інститут вжиття заходів забезпечення позову.
Згідно з п.п.1,4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.
Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно п.1 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та грошові кошти, що належать  або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову.
Також, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками справи.
Відповідно до змісту позовної заяви предметом позову є спір щодо реєстрації права власності на нерухоме майно - житловий будинок загальною площею 106,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 а та земельну ділянку загальною площею 0,0845 га, кадастровий номер 2611000000:04:001:0331 за ТОВ «ФК «Інвент» на підставі договору про відступлення прав вимог за договором іпотеки від 22.11.2018 року укладеним між ПАТ «Банк-Форум» та ТОВ «ФК «Інвент». Позивачка вимоги позову обгрунтовувала тим, що ТзОВ «ФК «Інвент» при реєстрації за собою права власності на іпотечне майно допустила порушення норм ст. 35 Закону України «Про іпотеку», оскільки набувши прав іпотекодержателя за правом відступлення прав за іпотечним договором, товариство зобов`язано було повідомити її та інших спадкоємців іпотечного майна направити письмову вимогу про усунення порушення основного зобов`язання та іпотечного договору.
Таким чином, між сторонами існує реальний спір стосовно нерухомого майна, обраний спосіб забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно є співмірним із заявленими позовними вимогами, наявний зв`язок між обраним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, а також наявні підстави для висновку, що у разі невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно ймовірне його відчуження, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.
Необгрунтованим є посилання апелянта на те, що судом безпідставно не застосовано зустрічне забезпечення.
Відповідно до положень ч.1 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).
Частиною третьою зазначеної статті визначено обов`язок суду застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.
Представник апелянта не навів обставин за наявності яких суд зобов`язаний був застосувати зустрічне забезпечення.
Крім того, ТОВ «ФК «Інвент» згідно ч.6 ст. 154 ЦПК України не позбавлене права звернутися з клопотанням про зустрічне забезпечення позову.
Не заслуговують на увагу посилання апелянта на те, що накладення арешту на нерухоме майно ТОВ «ФК «Інвент» порушує право товариства на мирне володіння майном, оскільки забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно не позбавляє відповідача права власності на нерухоме майно, а тимчасово обмежує його право в частині розпорядження таким майном в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому рішення суду у разі задоволення позову.
Основною метою статті 1 Першого протоколу до Конвенції є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та фундаментальними правами окремої людини (наприклад, рішення у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти України» від 01 червня 2006 року). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображена в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Зокрема, необхідно, щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.
Колегія суддів вважає, що в даному випадку вжиття заходів забезпечення позову виступає як спосіб гарантування обов`язкового виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог, є відповідним змісту позовних вимог та зможе гарантувати реальне виконання рішення суду та ефективний захист прав як позивача так відповідачів, не створює невиправданих обмежень відповідачу в його правах, а тому доводи апеляційної скарги про наявність підстав для скасування оскаржуваної ухвали з подальшою відмовою у задоволення заяви про забезпечення позову, суд відхиляє. 
Відповідно до положень ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ухвала суду постановлена з дотриманням вимог норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду, а тому підстав для скасування ухвали суду не встановлено.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент»  залишити без задоволення, а ухвалу Яремчанського  міського суду від 27 лютого 2020 року без зміни.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 16 липня 2020 року.

Головуюча                                                        О.В. Пнівчук
Судді:                                                                Г.П. Мелінишин
                                                                Л.В. Ясеновенко