ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/383/20                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: В.П. Тимошенко

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  12 серпня 2020 року                                                                       м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                                                             Ганечко О.М.,
суддів                                                                                              Василенка Я.М.,
                                                                                                    Шурка О.І.,
за участі секретаря судового засідання                                        Біднячук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Фонду державного майна України та Заступника Генерального прокурора в інтересах держави в особі   Фонду державного майна України на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 23.04.2020 у справі за адміністративним позовом Фонду державного майна України до Драбівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Черкаській області,   треті особи: Акціонерне товариство "Перший Київський машинобудівний завод", Товариство з обмеженою відповідальністю "Агроміл Дистрибьюшн", про   визнання протиправними дій та визнання   протиправними та скасування постанов,
                                                    В С Т А Н О В И В :

Фонд державного майна України звернувся до суду з позовом до Драбівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Черкаській області, в якому просив:
-          визнати протиправною та скасувати постанову Драбівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Черкаській області щодо опису і арешту майна від 01.08.2019 при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження № 59680285, якою описано та накладено арешт на будівлю, корпус № 10, цеху № 9 загальною площею 2152,5 кв. м., що знаходяться за адресою: м. Київ, просп. Перемоги, 49/2;
-          визнати протиправною та скасувати постанову Драбівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Черкаській області щодо опису і арешту майна від 01.08.2019 при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження № 59680285, якою описано та накладено арешт на нежитлову будівлю - склад двигунів, загальною площею 474,8 кв.м.;
-          визнати протиправною та скасувати постанову Драбівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Черкаській області щодо опису і арешту майна від 01.08.2019 при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження № 59680285, якою описано та накладено арешт на нежитлову будівлю літери "Т", західна прохідна, загальною площею 1024,6 кв.м.;
-          визнати протиправною та скасувати постанову Драбівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Черкаській області щодо опису і арешту майна від 01.08.2019 при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження № 59680285, якою описано та накладено арешт на будівлю центральної котельні (цех № 14), загальною площею 2354,8 кв.м.;
-          визнати протиправною та скасувати постанову Драбівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Черкаській області щодо опису і арешту майна від 01.08.2019 при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження № 59680285, якою описано та накладено арешт на будівлю кисневої газової станції загальною площею 392,5 кв.м.;
-          визнати протиправною та скасувати постанову Драбівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Черкаській області щодо опису і арешту майна від 01.08.2019 при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження №59680285, якою описано та накладено арешт на нежитлову будівлю корпус №3 цех №16, загальною площею 11018,2 кв.м. до складу якого входить: депо мотовозів загальною площею 545,1 кв.м.;
-          визнати протиправними дії державного виконавця Драбівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Носенка В.М. у ВП № 59445526 щодо передачі нерухомого майна: нежитлові будівлі загальною площею 6399,20 кв.м., що знаходяться за адресою м. Київ, просп. Перемоги, 49/2 для реалізації.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 23.04.2020 у задоволенні позову відмовлено повністю.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог, при цьому, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
Також, не погоджуючись з рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 23.04.2020, Заступник Генерального прокурора в інтересах держави в особі Фонду державного майна України подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.
У судовому засіданні представники Фонду державного майна України, Заступника Генерального прокурора та Акціонерного товариства "Перший Київський машинобудівний завод" вимоги апеляційних скарг підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити.
Представник ТОВ "Агроміл Дистрибьюшн" у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційних скарг.
У судове засідання представник відповідача не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду апеляційних скарг, хоча направив до суду клопотання про відкладення розгляду справи. Протокольною ухвалою суду дане клопотання визнано необгрунтованим, адже на підтвердження викладених в ньому доводів не додано жодного доказу, крім того, колегією суддів враховано особливості провадження по категорії справ, визначених ст. 287 КАС України, а також те, що явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.
Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, з огляду на таке.
Так, у відповідності до положень частини першої ст. 308 КАС України, справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції,                    «ПАТ "Науково-виробниче підприємство "Більшовик" перебуває у державній власності, змінило назву на АТ "Перший київський машинобудівний завод" (АТ "ПКМЗ").
Старшим державним виконавцем Драбівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області відкрито 02.07.2019 виконавче провадження № 59445526  на виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 05.06.2019 № Ю-11853-23 про стягнення з АТ "Перший Київський машинобудівний завод" 349611,18 грн. заборгованості із сплати єдиного внеску.
30.07.2019 прийнято постанову ВП № 59680285 про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження, відповідно до якої, об`єднано виконавчі провадження           № 59445526, № 59442821, № 59662942, № 59663059 у зведене виконавче провадження             № 59680285.
01.08.2019 прийнято постанову ВП № 59445526 про опис та арешт майна боржника, відповідно до якої, описано та накладено арешт на склад двигунів, місцезнаходження:           м. Київ, пр-т Перемоги, 49/2, загальна площа 474,8 кв. м., матеріал стін - цегла, що належить боржнику АТ "Перший Київський машинобудівний завод". У постанові від 01.08.2019 зазначено, що під час проведення опису майна були присутні свідки - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та у присутності представника боржника - ОСОБА_3, копію акта опису і арешту майна не отримав.
01.08.2019 прийнято постанову ВП № 59445526 про опис та арешт майна боржника, відповідно до якої, описано та накладено арешт на будівлю кисневої газової станції, місцезнаходження: АДРЕСА_1 , загальна площа 392,5 кв. м., матеріал стін - цегла, частково пошкоджені віконні рами та скло, що належить боржнику АТ "Перший Київський машинобудівний завод". У постанові від 01.08.2019   зазначено, що під час проведення опису майна були присутні свідки - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та у присутності представника боржника - ОСОБА_3, копію акта опису і арешту майна не отримав.
01.08.2019 прийнято постанову ВП № 59445526 про опис та арешт майна боржника, відповідно до якої, описано та накладено арешт на будівлю - центральну котельню (цех          № 14), до складу якої входить будівля - слюсарна дільниця (площею 900,7 кв.м), місцезнаходження: АДРЕСА_1 , загальна площа 2354,8 кв.м, матеріали стін - цегла, частково пошкоджені, що належить боржнику АТ "Перший Київський машинобудівний завод" (а.с. 47-49, а.с.282-283). У постанові від 01.08.2019   зазначено, що під час проведення опису майна були присутні свідки - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та у присутності представника боржника - ОСОБА_3, копію акта опису і арешту майна не отримав.
01.08.2019 прийнято постанову ВП № 59445526 про опис та арешт майна боржника, відповідно до якої, описано та накладено арешт на нежитловий будинок літера "Т" західна прохідна, місцезнаходження: АДРЕСА_1 , загальна площа 1024,6 кв.м., матеріали стін - цегла, частково пошкоджені, що належить боржнику АТ "Перший Київський машинобудівний завод". У постанові від 01.08.2019   зазначено, що під час проведення опису майна були присутні свідки - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та у присутності представника боржника - ОСОБА_3, копію акта опису і арешту майна не отримав.
01.08.2019 прийнято постанову ВП № 59445526 про опис та арешт майна боржника, відповідно до якої, описано та накладено арешт на нежитлову будівлю корпус № 3 цех 15, до складу якого входить допоміжне приміщення Депо мотовозів загальною площею 545,1 кв.м, місцезнаходження: АДРЕСА_1 , загальна площа 11018,2 кв.м, матеріали стін - цегла, частково пошкоджені, що належить боржнику АТ "Перший Київський машинобудівний завод".
01.08.2019 прийнято постанову ВП № 59445526 про опис та арешт майна боржника, відповідно до якої, описано та накладено арешт на будівлю, корпус № 10 цеху № 9, до складу будівлі входять: група приміщень 1 загальною площею 1728,6 кв.м.; група приміщень 2 загальною площею 393,5 кв.м.; місця загального користування загальною площею 30,4 кв.м., місцезнаходження: АДРЕСА_1 , загальна площа 2152,5 кв.м., матеріал стін - цегла, частково пошкоджені віконні рами та скло. У постанові від 01.08.2019 зазначено, що під час проведення опису майна були присутні свідки - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та у присутності представника боржника - ОСОБА_3, копію акта опису і арешту майна не отримав.
Фонд державного майна України, не погоджуючись зі спірними постановами і діями виконавця щодо передачі нерухомого майна: нежитлові будівлі загальною площею 6399,20 кв. м., що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 для реалізації звернувся до суду з позовом.
Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з наступного:
-          в матеріалах справи наявне повідомлення від 31.07.2019 № 8608/15.10-86 про вчинення держаним виконавцем Носенком В. М виконавчих дій на території Солом`янського РВ ДВС, а тому, враховуючи той факт, що на території, на яку поширюється компетенція Драбівського РВ ДВС ГТУЮ в Черкаській області знаходиться майно АТ «Перший Київський машинобудівний завод», а саме: нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_2 , стягувач (ГУ Державної фіскальної служби м. Києва) використав своє право вибору між кількома органами державної виконавчої служби та подав заяву про відкриття виконавчого провадження за ознакою місцезнаходження майна боржника;
-          виконавче провадження може здійснюватися у кількох органах державної виконавчої служби;
-             опис та арешт майна є початковою стадією звернення стягнення на майно, якій передує, в тому числі проведення оцінки майна, а тому, на стадії проведення опису та арешту майна, у державного виконавця відсутня можливість встановити вартість майна, а тим більше вартість майна за яку його буде реалізоване;
-          суд першої інстанції вважає, що дотримуючись вимог чинного законодавства, старшим державним виконавцем Драбівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області відповідно до листів Головного управління Державної фіскальної служби у    м. Києві від 27.06.2019 було відкрито виконавче провадження щодо стягнення з акціонерного товариства "Перший Київський машинобудівний завод" заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, і вже як наслідком не сплати позивачем боргу, державним виконавцем Драбівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області прийнято оскаржувані постанови про опис та арешт майна акціонерного товариства "Перший Київський машинобудівний завод";
-          крім того, судом першої інстанції звернуто увагу на те, що позивачем в позовній заяві не зазначено, яким чином порушені оскаржуваними постановами Драбівського РВ ДВС ГТУЮ в Черкаській області від 01.08.2019 щодо опису і арешту майна та щодо передачі майна на реалізацію при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження           № 59680285 безпосередньо права та законні інтереси Фонду державного майна України, а також, оскаржувані постанови не стосуються корпоративних прав держави в статутному капіталі АТ «Перший Київський машинобудівний завод» адже стягнення зверталося на майно, яке на праві приватної власності належало господарському товариству.
Доводи апеляційної скарги Фонду державного майна України:
-             законодавством не обмежено коло осіб, що мають право звернутись до суду з позовом про протиправність дій державного виконавця та/або оскарження постанов державної виконавчої служби, а Фонд є центральним органом виконавчої влади, який одночасно серед визначених підприємств може виступати їх органом управління та акціонером, з огляду на що, при реалізації повноважень держави щодо Акціонерного товариства «Перший Київський машинобудівний завод» - Фонд одночасно виступає центральним органом виконавчої влади та органом управління;
-          враховуючи, що дії Драбівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області щодо передачі нерухомого майна для реалізації та проведення його опису стали підставою для подальшого відчуження майна підприємства засновником якого, та органом управління є держава Україна в особі Фонду, останній є уповноваженим органом на подання цього позову;
-          не зважаючи на те, що реалізоване майно знаходиться в місті Києві, всі дії щодо опису та арешту майна боржника проводились безпосередньо Драбівським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області;
-          апелянт вважає, що оскільки п. 12 Розділу III Загальні умови та порядок здійснення виконавчого провадження Інструкції може бути застосований виключно при одночасній наявності всіх перелічених в ньому умов, адже не містить сполучника «або», який би передбачав можливість застосування лише однієї умови, Драбівським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області порушено п. 10 та п. 12 Розділу III Загальні умови та порядок здійснення виконавчого провадження Інструкції;
-          виконавче провадження щодо боржника - АТ «ПКМЗ» безпідставно перебувало у провадженні Драбівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області;
-          дії щодо звернення стягнення на кошти на рахунках у банках та арешт коштів боржника, здійснено відповідачем після прийняття постанов від 01.08.2019 та 02.08.2019 про опис та арешт майна боржника, відповідно до яких, описано та накладено арешт на майно нерухоме майно боржника загальною площею понад 17000,00 кв.м, тобто, з порушенням вимог ч. 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження»;
-          враховуючи, що на час здійснення опису та арешту майна, а також його передачі на реалізацію, спірне нерухоме майно було майном об`єкта державної власності, яке не підлягало приватизації, то зазначене майно взагалі було заборонено відчужувати;
-          оскільки приватизація АТ «ПКМЗ» заборонена законом на момент вчинення оскаржуваних дій Драбівським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, його майно не могло бути предметом застави та відповідно його заборонено використовувати як джерело погашення податкового боргу.
Доводи апеляційної скарги заступника Генерального прокурора в інтересах держави в особі  Фонду державного майна України:
-           оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм процесуального права - ст. ст. 2, 6, 7, 78, 90, 242, 244, 246 КАС України, а також, суд неправильно застосував норми матеріального права - ст. ст. 24, 30, 48 Закону України «Про виконавче провадження»,            ст. ст. 1, 2 Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна», ст. 11 Закону України «Про управління об`єктами державної власності», п. 2 розд. II, п. 9 розд. III Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2831/5;
-          також, апелянт вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду (справи №.580/3147/19, 917/1000/13, 904/7326/17,912/1756/18, 910/26146/15), щодо застосування у подібних правовідносинах положень, зокрема, ст. ст. 30, 48 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 1,2 Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна», ст. 11 Закону України «Про управління об`єктами державної власності»;
-          суд першої інстанції, розглядаючи справу № 580/383/20, безпідставно не врахував встановлені вищевказаними рішеннями обставини, які мають у цій справі преюдиційне значення, та, надаючи оцінку аналогічним діям державного виконавця, дійшов протилежного висновку про те, що ним правомірно вчинялися виконавчі дії щодо опису та арешту майна боржника;
Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Законом України № 1404-VIII "Про виконавче провадження", визначено умови, порядок виконання рішення судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільно порядку.
Відповідно до норм п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження", примусове виконання рішення проводиться на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Приписами п. 6 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", передбачено право державного виконавця у процесі здійснення виконавчого провадження накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.
Так, згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.
Відповідно до ч. 5 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження", у разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Відповідно до норм п. 11 розд. III Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, перевірка інформації про наявність боржника, його майна, місця роботи або здійснення опису та арешту майна на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, здійснюється органом державної виконавчої служби, компетенція якого поширюється на територію вчинення таких дій, за дорученням державного виконавця.
Державний виконавець може вчиняти виконавчі дії на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби, за погодженням з начальником органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, у разі якщо: стало відомо про зміну місця проживання чи місцезнаходження боржника; з`ясувалося, що майна боржника, на яке можливо звернути стягнення, недостатньо для повного задоволення вимог стягувача та майно боржника виявлено на території іншого органу державної виконавчої служби; боржник та його майно перебувають на території різних адміністративно-територіальних одиниць (п. 12 розд. III Інструкції).
Слід звернути увагу на те, що суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновку про те, що, оскільки на території, на яку поширюється компетенція Драбівського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області, перебуває майно АТ «ПКМЗ», стягувач (ГУ ДФС у              м. Києві) використав право вибору між кількома органами державної виконавчої служби та подав заяву про відкриття виконавчого провадження за ознакою місцезнаходження майна боржника. При цьому, судом зроблено посилання на інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.
Проте, Черкаським окружним адміністративним судом при розгляді справи                       № 580/3147/19 установлено, що у заявах ГУ ДФС у м. Києві від 27.06.2019, 22.07.2019 про відкриття виконавчих проваджень за вимогами про стягнення заборгованості із сплати єдиного внеску зазначалося лише про нерухоме майно, зареєстроване за АТ «ПКМЗ» за адресою: Черкаська обл., Драбівський р-н, смт Шрамківка, вул. Чапаєва, 35.
Так, надаючи правову оцінку діям відповідача щодо виконання рішення на території, на яку поширюються функції Драбівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Черкаській області, у контексті ст. ст. 24, 25 Закону України «Про виконавче провадження» та на іншій території знаходження майна (м. Київ, просп. Перемоги, 49/2), окружний суд зазначив, що виконавче провадження відкрито за місцем знаходження частини майна боржника, проте матеріали справи не містять доказів узгодження реалізації іншого майна, ніж вказано в листі стягувача, що, у свою чергу, дає підстави для висновку про обгрунтованість доводів апеляційних скарг у частині того, що державним виконавцем, всупереч вищевказаним вимогам законодавства описано та передано на реалізацію майно за іншою адресою: м. Київ, просп. Перемоги, 49/2, на що, суд першої інстанції не звернув увагу.
Положеннями ч. 5 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.
У силу норм ч. 1 ст. 1 Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна», встановлено мораторій на застосування примусової реалізації майна державних підприємстві та господарських товариств, у статутних капіталах яких частка держави становить не менше 25 відсотків, до вдосконалення визначеного законами України механізму примусової реалізації майна.
За даних правовідносин, згідно з матеріалами справи та фактичними обставинами, Фонд державного майна України є органом управління корпоративними правами держави                 АТ «ПКМЗ» у розмірі 100 % його статутного капіталу.
При цьому, для цілей Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна», під примусовою реалізацією майна підприємств розуміється відчуження: 1) об`єктів нерухомого майна; 2) інших основних засобів виробництва, що забезпечують ведення виробничої діяльності цими підприємствами; 3) акцій (часток, паїв), що належать державі в майні інших господарських товариств і передані до статутних капіталів цих підприємств; якщо таке відчуження здійснюється шляхом: звернення стягнення на майно боржника за рішеннями, що підлягають виконанню Державною виконавчою службою, крім рішень щодо виплати заробітної плати та інших виплат, що належать працівнику у зв`язку із трудовими відносинами, та рішень щодо зобов`язань боржника з перерахування фондам загальнообов`язкового державного соціального страхування заборгованості із сплати внесків до цих фондів, яка          виникла до 01січня 2011 року, та за перерахування органам Пенсійного фонду України заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. (ст. 2 Закону)
Оскільки АТ «ПКМЗ» є державним підприємством, відповідно, на його нерухоме майно поширюється дія Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна», при цьому, незалежно від використання такого нерухомого майна у виробничій діяльності, а тому, опис майна та його реалізація суперечить вимогам цього Закону.
Колегія суддів зазначає, що відповідно до норми частини дев`ятої статті 11 Закону України № 185-V нерухоме майно об`єктів державної власності, що не підлягають приватизації, не може бути відчужене, вилучене, передане до статутного капіталу господарських організацій і щодо такого майна не можуть вчинятися дії, наслідком яких може бути їх відчуження. Зазначені обмеження не поширюються на рішення органів управління господарських товариств, Фонду державного майна України або уповноважених органів управління про передачу об`єктів соціальної сфери, гуртожитків та об`єктів незавершеного капітального будівництва до комунальної власності.
Як уже зазначалось вище, у статутному капіталі позивача частка держави становить 100 відсотків. Відповідно до Додатку 2 до Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» від 07.07.1999 № 847-XIV, що був чинний у період вчинення відповідачем оскаржуваних дій - втрата чинності відбулася 20.10.2019) до Переліку об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації входить відкрите акціонерне товариство «Більшовик» (ЄДРПОУ 14308569), що відповідно до пункту 7 наказу Фонду державного майна України від 10.05.2018 № 624 змінило найменування з публічного акціонерного товариства «Науково-виробниче підприємство «Більшовик» на акціонерне товариство «Перший Київський машинобудівний завод», скорочене найменування з  ПАТ НВП «Більшовик» на АТ «Перший Київський машинобудівний завод».
Ураховуючи те, що Акціонерне товариство «Перший Київський машинобудівний завод» у період вчинення оскаржуваних дій був об`єктом права державної власності, що не належить приватизації, і, відповідно до абзацу першому, частини дев`ятої, статті 11 Закону № 185 щодо нерухомого майна цього підприємства не можуть вчинятися дії, наслідком яких може бути відчуження такого майна.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що застосування судом першої інстанції норм Закону № 185 є достатнім для висновку про заборону відчуження майна, що було описано державним виконавцем з метою реалізації. Тобто, станом на вчинення державним виконавцем оскаржуваних дій, норма частини 9 статті 11 Закону № 185 без винятків забороняла відчуження майна АТ «Перший Київський машинобудівний завод».
Зазначені висновки щодо подібних правовідносин висвітлені в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 18.02.2020 у справі          № 580/3147/19.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що окружним судом помилково не застосовано до спірних правовідносин положення ст. ст. 1, 2 Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна».
Також, підлягає врахуванню й те, що, відповідно до норм ч. 6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження.
З наведеного слідує, що Закон чітко обмежує державного виконавця в обсязі здійснення виконавчих дій, вказуючи, що розмір стягнення повинен відповідати розміру боргу (стягнення за виконавчим документом, виконавчий збір, витрати виконавчого провадження та ін.).
Апелянтом-2 наголошується, що згідно зі звітом про оцінку майна, вартість арештованого й виставленого на продаж майна становила 23544100 грн, що значно перевищує розмір заборгованості за зведеним виконавчим провадженням - 14326868,43 грн., у тому числі з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження. При цьому, майно, яке було реалізовано на спірних електронних торгах, складається з п`яти окремих об`єктів нерухомого майна, кожному з яких присвоєно індивідуальний реєстраційний номер у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з огляду на що, державний виконавець, реалізуючи все майно, а не тільки ту частину, яка б могла задовольнити вимоги щодо стягнення коштів, на які мораторій не розповсюджується, порушив положення ч. 6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження».
Отже, судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні неправильно застосовано положення ч. 6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження».
У частині висновків суду першої інстанції про те, що позивачем в позовній заяві не зазначено, яким чином порушені оскаржуваними постановами Драбівського РВ ДВС ГТУЮ в Черкаській області від 01.08.2019 щодо опису і арешту майна та щодо передачі майна на реалізацію при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження № 59680285 безпосередньо права та законні інтереси Фонду державного майна України, а також, оскаржувані постанови не стосуються корпоративних прав держави в статутному капіталі      АТ «Перший Київський машинобудівний завод» адже стягнення зверталося на майно, яке на праві приватної власності належало господарському товариству, колегія суддів вважає за необхідне вказати наступне.
Згідно обставин справи, Відкрите акціонерне товариство «Науково-виробниче підприємство «Більшовик», створене наказом Міністерства машинобудування, військово- промислового комплексу і конверсії України від 13.12.1994 № 1570, шляхом корпоратизації Київського державного машинобудівного заводу «Більшовик» відповідно до Указу Президента України «Про корпоратизацію підприємств» від 15.06.1993 № 210/93. У подальшому, товариство перейменовано в публічне акціонерне товариство «Науково-виробниче підприємство «Більшовик», а потім - в АТ «ПКМЗ».
Вище зазначалось, що позивач у даній справі, є органом управління корпоративними правами держави AT «ПКМЗ» у розмірі 100% його статутного капіталу.
Згідно з нормами ст. 3 Закону України «Про управління об`єктами державної власності», об`єктами управління державної власності, зокрема, є корпоративні права, що належать державі у статутних капіталах господарських організацій.
А положеннями ст. 6 вказаного Закону, встановлено, що уповноважені органи управління відповідно до покладених на них завдань здійснюють контроль за ефективним використанням та збереженням об`єктів державної власності.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про Фонд державного майна України», Фонд є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, що реалізує державну політику у сфері приватизації, оренди, використання та відчуження державного майна, управління об`єктами державної власності, у тому числі корпоративними правами держави щодо об`єктів державної власності, що належать до сфери його управління, а також у сфері державного регулювання оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності.
Згідно з ст. 4 Закону України «Про Фонд державного майна України», одним із основних завдань Фонду є реалізація державної політики у сфері приватизації, оренди, використання та відчуження державного майна та захист майнових прав державних підприємств, а також державних пакетів акцій (часток), що належать до сфери його управління на території України. Також, відповідно до  п. 3 ст. 5 вказаного Закону, передбачені повноваження Фонду у сфері управління корпоративними правами держави, які перебувають у сфері його управління, а саме:          проведення аналізу ефективності управління корпоративними правами держави; моніторингфінансово-економічних показників діяльності господарських товариств тощо.
Відповідно до статуту АТ «ПКМЗ», який є публічно доступним, товариство в порядку, встановленому Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку, здійснює виплату дивідентів через депозитарну систему України або безпосередньо акціонерам            (п. 10.12). Товариство не має права приймати рішення про виплату дивідентів та здійснювати виплату дивідентів, якщо, зокрема, власний капітал товариства менший, ніж сума його статутного капіталу та резервного капіталу (п. 10.13).
Згідно зі ст. 14 Закону України «Про акціонерні товариства», власний капітал (вартість чистих активів) товариства - це різниця між сукупною вартістю активів товариства та вартістю його зобов`язань перед іншими особами.
З урахуванням чого, неправомірне відчуження майна АТ «ПКМЗ» призводить до зменшення власного капіталу товариства та збільшує ймовірність неотримання акціонером - державою матеріального блага у вигляді дивідентів, а тому, висновки суду першої інстанції щодо непідтвердження позивачем наявності порушення відповідачем оскаржуваними діями та рішеннями безпосередніх прав та законних інтересів Фонду державного майна України, є помилковими. 
Тож, усі наведені вище порушення судом першої інстанції норм матеріального права є самостійними та достатніми підставами для скасування оскаржуваного рішення та прийняття нової постанови про задоволення позовних вимог Фонду державного майна України.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАС України, передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Висновки суду апеляційної інстанції за наслідком розгляду апеляційних скарг Фонду державного майна України та Заступника Генерального прокурора в інтересах держави в особі  Фонду державного майна України.
Основні доводи апеляційних скарг спростовують висновки суду першої інстанції та підтверджують протиправність оскаржуваних постанов, та дають підстави для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.
Отже, доводи апеляційних скарг є обгрунтованими в тій частині, що відповідач вчиняючи дії щодо проведення опису та арешту нерухомого майна АТ «ПКМЗ» та передаючи нерухоме майно нежитлові будівлі загальною площею 6399,20 кв.м, що знаходяться за адресою м. Київ, проспект Перемоги, 49/2 для реалізації, діяв не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені законами України, без використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, не обґрунтовано, тобто, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Приписи п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 317, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,      

                                          П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги Фонду державного майна України та Заступника Генерального прокурора в інтересах держави в особі Фонду державного майна України - задовольнити.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 23.04.2020 - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов Фонду державного майна України до Драбівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Черкаській області,  треті особи: Акціонерне товариство "Перший Київський машинобудівний завод", Товариство з обмеженою відповідальністю "Агроміл Дистрибьюшн", про  визнання протиправними дій та визнання  протиправними та скасування постанов - задовольнити. 

Визнати протиправною та скасувати постанову Драбівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Черкаській області щодо опису і арешту майна від 01.08.2019 при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження № 59680285, якою описано та накладено арешт на будівлю, корпус № 10, цеху № 9 загальною площею 2152,5 кв. м., що знаходяться за адресою: м. Київ, просп. Перемоги, 49/2.

Визнати протиправною та скасувати постанову Драбівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Черкаській області щодо опису і арешту майна від 01.08.2019 при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження № 59680285, якою описано та накладено арешт на нежитлову будівлю - склад двигунів, загальною площею 474,8 кв.м.

Визнати протиправною та скасувати постанову Драбівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Черкаській області щодо опису і арешту майна від 01.08.2019 при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження № 59680285, якою описано та накладено арешт на нежитлову будівлю літери "Т", західна прохідна, загальною площею 1024,6 кв.м.

Визнати протиправною та скасувати постанову Драбівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Черкаській області щодо опису і арешту майна від 01.08.2019 при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження № 59680285, якою описано та накладено арешт на будівлю центральної котельні (цех № 14), загальною площею 2354,8 кв. м.

Визнати протиправною та скасувати постанову Драбівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Черкаській області щодо опису і арешту майна від 01.08.2019 при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження № 59680285, якою описано та накладено арешт на будівлю кисневої газової станції загальною площею 392,5 кв.м.

Визнати протиправною та скасувати постанову Драбівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Черкаській області щодо опису і арешту майна від 01.08.2019 при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження №59680285, якою описано та накладено арешт на нежитлову будівлю корпус №3 цех №16, загальною площею 11018,2 кв.м. до складу якого входить: депо мотовозів загальною площею 545,1 кв.м.

Визнати протиправними дії державного виконавця Драбівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Носенка В.М. у ВП № 59445526 щодо передачі нерухомого майна: нежитлові будівлі загальною площею 6399,20 кв.м., що знаходяться за адресою м. Київ, просп. Перемоги, 49/2 для реалізації.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя                                                                                     О.М. Ганечко

Судді                                                                                                       Я.М. Василенко

                                                                                                    О.І. Шурко