УКРАЇНА
ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 682/415/17
Провадження № 22-ц/4820/1161/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

24 липня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів
судової палати з розгляду цивільних справ
Грох Л.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А.М.,
секретар судового засідання Кошельник В.М.,
з участю апелянтів та їх представника, 

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Берездівської сільської ради Славутського району Хмельницької області про визнання права власності на спадкове майно, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на рішення Славутського міськрайонного суду в складі судді Зеленської В.І. від 27 березня 2017 року.
Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в :

У лютому 2017 року ОСОБА_1 , звертаючись в суд з позовом до Берездівської сільської ради Славутського району Хмельницької області, зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_5 . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1 .
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 як спадкоємці першої черги за законом відмовилися від прийняття спадщини у встановлений законом строк.
Позивач вважав, що прийняв спадщину, оскільки постійно проживав зі спадкодавцем на момент смерті. Нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно та неможливістю встановлення родинних відносин.
Тому просив визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 .
Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 березня 2017 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право власності житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які не брали участі у справі, просять скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким частково задовольнити позов ОСОБА_1 .
Апелянти вважають рішення суду незаконним, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначають, що спірний житловий будинок є майном колгоспного двору, членами якого були і апелянти, а тому об`єктом спадкування є лише 1/6 частина цього будинку, що належала спадкодавцеві як голові колгоспного двору.
У відзиві позивач ОСОБА_1 просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги. Вказував, житловий будинок був побудований ОСОБА_5 в період 1974-1976 роках, а тому належав йому на праві приватної власності.
ОСОБА_2 проживає та користується частиною житлового будинку, а також веде окреме підсобне господарство, отже її право не порушується. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зняті з реєстрації в будинку у 2006 році, тому їх право також не є порушеним. 
Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини, що мають значення для справи, допустив порушення норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим рішення суду слід скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Так, суд встановив, що згідно з довідкою Берездівської сільської ради № 42 від 31.01.2017 року за записами погосподарської книги № 1 Печиводської сільської ради за 2011-2015 роки за померлим ОСОБА_5 -1930 р.н., на праві власності рахувався житловий будинок за адресою:  АДРЕСА_1 . Право власності ОСОБА_5 на житловий будинок з господарськими будівлями не було зареєстроване у встановленому порядку.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер, щодо його майна заведена спадкова справа. Спадкоємці першої черги ОСОБА_1 та ОСОБА_7 подали заяви про відмову від прийняття спадщини.
Позивач ОСОБА_1 , син ОСОБА_5 - фактично прийняв спадщину.
ОСОБА_5 був батьком ОСОБА_1 , а помилка, допущена при написанні по батькові позивача при реєстрації його народження, не може вплинути на обсяг належних йому цивільних прав та обов`язків. 
Нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 на житловий будинок з господарськими будівлями, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно на ім`я спадкодавця.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що право власності на спірний житловий будинок належить ОСОБА_5 , а позивач ОСОБА_1 є його спадкоємцем першої черги за законом, який прийняв спадщину.
Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб 
(спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України  спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Суд першої інстанції не в повній мірі визначився з обсягом спадкового майна, яке входить до складу спадщини після смерті ОСОБА_5 - не встановив час будівництва житлового будинку, що є об`єктом спору, та не вирішив питання щодо правового режиму вказаного майна.
Згідно з частинами 1-2 статті 120 ЦК УРСР  майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю.
Відповідно до частини другої статті 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.
Як роз`яснено у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня  1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане  до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами,  ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому  закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів,  включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи  коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.
За змістом пункту 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», правила  статті 563  ЦК  УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного  двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 01 липня 1990 року. При припиненні двору з інших підстав (перетворення колгоспу у радгосп, виходу з колгоспу членів двору тощо),  а  також  в  разі смерті члена двору після 30 червня 1990 року  спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору (майна, що збереглося), відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.
Апеляційний суд констатує, що між позивачем та апелянтами існує спір щодо майна колишнього колгоспного двору, до якого, як стверджують апелянти, належить житловий будинок в  АДРЕСА_1 .
Встановлено, що за даними довідки-виписки із особового рахунку № 59/319 (домогосподарство по АДРЕСА_1 ) погосподарської книги № 1 Печиводської сільської ради за 1991-1995 рр. суспільна група цього господарства - колгоспна. Голова сім`ї - ОСОБА_5 , дружина - ОСОБА_1 , син - ОСОБА_1 , невістка - ОСОБА_2 , внука - ОСОБА_8 , внука - ОСОБА_4 . 
Вказані обставини підтверджуються і фотокопією особового рахунку № 59/319 (домогосподарство по АДРЕСА_1 ) погосподарської книги № 1 Печиводської сільської ради за 1991-1995 рр.
Аналогічні дані вказано і в довідці-виписці з особового рахунку по цьому домогосподарству № 102 від 26.05.2020 року і за інші періоди - 1977-79 роки, 1986-1990 роки.
Відтак станом на 15 квітня 1991 року апелянти  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживали у вказаному домоволодінні і були членами сім`ї голови двору.
Наведені обставини цілком підтверджують  порушення права апелянтів оскаржуваним судовим рішенням. 
Суд, розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до Берездівської сільської ради Славутського району Хмельницької області про визнання права власності на спадкове майно, неправильно визначився із суб`єктним складом учасників правовідносин та залишив поза увагою фактичну відсутність спору між сторонами у справі.
Незалучення до участі в справі апелянтів, які фактично мали б відповідати за заявленими позовними вимогами, унеможливило повне та всебічне встановлення усіх обставин, що мають значення для справи. 
Відповідно до ч. 3 ст. 376 ЦПК України прийняття судом рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі є підставою для скасування рішення суду.
З врахуванням наведеного оскаржуване судове рішення слід скасувати та в задоволенні позову  ОСОБА_1 відмовити.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,-
п о с т а н о в и в:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задовольнити.
       Рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 березня 2017 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
       В позові  ОСОБА_1 до Берездівської сільської ради Славутського району Хмельницької області про визнання права власності на спадкове майно, - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1152,60 грн. понесених судових витрат.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
       
Повна постанова складена 28 липня 2020 року.

Судді                                         Л.М. Грох

Р.С. Гринчук

                                               А.М. Костенко