Справа № 991/1069/20
Провадження № 11-сс/991/591/20
Слідчий суддя: ОСОБА_1 

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2020 року м. Київ
Апеляційна палата Вищого антикорупційного суду у складі колегії суддів:
головуючого судді – ОСОБА_2 ,
суддів – ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар судового засідання – ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 17 червня 2020 року про відмову у задоволенні заяви про роз`яснення судового рішення від 04 червня 2020 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановленні судом обставини
У провадженні Вищого антикорупційного суду перебуває скарга ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на бездіяльність службових осіб Національного антикорупційного бюро України (далі – НАБУ), яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.
03 червня 2020 року ОСОБА_6 звернувся до Вищого антикорупційного суду із заявою про відвід слідчого судді ОСОБА_8 від розгляду зазначеної скарги.
Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 04 червня 2020 року ОСОБА_6 відмовлено у задоволенні його заяви про відвід слідчого судді ОСОБА_8 від розгляду скарги на бездіяльність НАБУ.
12 червня 2020 року ОСОБА_6 звернувся до Вищого антикорупційного суду із заявою про роз`яснення судового рішення щодо відводу судді ОСОБА_8 , а саме ухвали від 04 червня 2020 року. Заява обґрунтовувалась тим, що в цій ухвалі відсутнє повне обґрунтування абзаців 10-14 ухвали після слова ВСТАНОВИЛА. У змісті ухвали не обґрунтовано питання щодо порушення ст. 214 КПК України, якої не дотримувався суддя. Заявник просив роз`яснити мотивувальну і резолютивну частини зазначеної ухвали.
Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 17 червня 2020 року у задоволенні вищевказаної заяви ОСОБА_6 відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні заяви слідчий суддя дійшов висновку, що ухвала від 04 червня 2020 року є зрозумілою та будь-яких положень, стосовно яких можуть виникнути суперечності щодо її розуміння, не містить.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням ОСОБА_6 07 липня 2020 року подав апеляційну скаргу до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
В апеляційній скарзі ОСОБА_6 ставить вимогу про скасування ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 17 червня 2020 року та постановлення нової, якою зобов`язати слідчого суддю Вищого антикорупційного суду, на підставі ст. 380 КПК України, роз`яснити ухвалу від 04 червня 2020 року про відмову у відводі слідчого судді ОСОБА_8 .
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, особа, яка подала апеляційну скаргу, посилається на те, що слідчий суддя, відмовляючи у роз`яснені судового рішення, дійшов висновків, які суперечать нормам ст. 380 КПК України. На його думку, оскаржувана ухвала не містить жодного посилання на докази та обґрунтування щодо досліджених матеріалів справи, а тому підлягає роз`ясненню із зазначенням переліку доказів та пояснень до них, за якими суддя дійшов висновку про те, що упередженість судді ОСОБА_9 відсутня. Окрім цього, для ОСОБА_6 також є незрозумілим з яких причин слідчий суддя відхилив питання, які вказують на упередженість судді.

Позиції учасників судового провадження
У судове засідання ОСОБА_6 не з`явився, від нього надійшло клопотання про перенесення судового засідання без обґрунтування причини такого перенесення.
Інші учасники судового провадження у судове засідання не прибули, будучи повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги належним чином, однак відповідно до приписів ч. 4 ст. 405 КПК України їх неприбуття не перешкоджає проведенню розгляду. При цьому, учасники судового провадження, які не прибули, не надали суду свої позиції щодо вимог та доводів апеляційної скарги.

Мотиви суду
Заслухавши суддю-доповідача щодо суті ухвали слідчого судді та поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів дійшла до таких висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону. 
Вказані приписи також кореспондуються до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод.
Для уникнення зловживань з боку учасників процесу з метою затягування судового розгляду суд повинен активно сприяти забезпеченню пришвидшення судового розгляду, додержуючись при цьому неупередженості та процесуальних прав сторін.
Також, прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони чи обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.
З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Частина 2 статті 405 КПК України регламенту, що неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття. 
Колегія суддів не приймає до уваги подане заявником клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки останнім не зазначено жодної поважної причини та відповідно не надано жодного належного доказу, що підтверджував би поважність не прибуття у судове засідання. Тому, з урахуванням приписів ч. 2 ст. 405 КПК України, а також вимог щодо розумності строків розгляду, вважає за можливе провести розгляд даної апеляційної скарги за відсутності заявника ОСОБА_6 .
Щодо доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує такі положення закону і обставини.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 380 КПК України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд який його ухвалив, за заявою учасників судового провадження чи органу виконання судового рішення ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту. 
Роз`яснення полягає у викладенні рішення у більш ясній та зрозумілій формі і, виходячи з вимог кримінального процесуального закону, може бути здійснене у разі, якщо без такого роз`яснення судове рішення складно виконати, оскільки високою є ймовірність неправильного виконання внаслідок неясності резолютивної його частини. Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі. При цьому, суд не вправі змінювати зміст відомостей, викладених у судовому рішенні, і торкатись тих питань, які не були предметом судового розгляду.
Отже, роз`ясненню підлягає лише незрозуміле судове рішення, зумовлене його нечіткістю за змістом, можливістю різного тлумачення висновків суду, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, та тих осіб, котрі будуть здійснювати його виконання. Це дає змогу усунути недоліки судового рішення, які стосуються недотримання його ясності та визначеності. При цьому в заяві про роз`яснення рішення повинно бути зазначено, що саме в цьому рішенні є незрозумілим, у чому полягає ця незрозумілість, які припускаються варіанти тлумачення тих чи інших формулювань та найголовніше, як це впливає на неможливість реалізації судового рішення.
Так, із матеріалів судового провадження вбачається, що заявник просить слідчого суддю роз`яснити мотивувальну і резолютивну частину рішення взагалі, не вказуючи які саме її положення йому незрозумілі. У заяві заявник посилається на положення ст. 370 КПК України щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості рішення та стверджує, що ухвала не містить з`ясування всіх обставин розгляду відводу. У заяві висловлюється незгода заявника із судовим рішенням, що може здійснюватися у встановленому процесуальному порядку оскарження відповідних рішень, а не через використання інституту роз`яснення судового рішення.
Аналізуючи при розгляді апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 17 червня 2020 року про відмову у роз`ясненні ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 04 червня 2020 року її зміст, колегія суддів вважає, що зміст судового рішення викладено в доступній для його розуміння формі, мотиви прийняття такого рішення є доступними для сприйняття, не допускають подвійного тлумачення, в ухвалі містяться посилання на відповідні положення закону, якими керувався слідчий суддя, а резолютивна частина судового рішення містить зрозумілий висновок.
Крім того, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що при вирішенні питання про відвід не встановлюються питання права та застосування суддею матеріальної норми, а лише виключно обставини, які можуть бути підставою для відводу судді, які передбачені ст. 75 КПК України. Вимога заявника щодо обґрунтування додаткових мотивів по суті є спробою змінити зміст ухвали, що є неприпустимим за приписами ст. 380 КПК України.
Згідно з ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
За змістом ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. 
При цьому, істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.
Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга ОСОБА_6 , з урахуванням усіх викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 380, 392, 404, 405, 407, 418, 419, 424, 532 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 17 червня 2020 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_6 про роз`яснення судового рішення від 04 червня 2020 року, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 

Головуючий суддя:                                                         ОСОБА_2 

Судді:                                                                         ОСОБА_3 

ОСОБА_4