П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/584/20 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Ковальчук О.К.  
Суддя-доповідач -  Полотнянко Ю.П.   
05 серпня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Полотнянка Ю.П. 
суддів:  Ватаманюка Р.В.  Драчук Т. О. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 квітня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
в січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1       про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 01.04.2020 позов задоволено:
- визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за періоди з 01 травня 2013 року по 31 грудня 2013 року, з 01 січня 2014 року по 31 квітня 2014 року, з 01 січня 2015 року по 31 січня 2015 року, з 01 серпня по 31 серпня 2015 року, з 01 листопада 2015 року по 30 листопада 2015 року, з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, та з 01 січня 2017 року по 31 листопада 2018 року;
- зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за періоди з 01 травня 2013 року по 31 грудня 2013 року, з 01 січня 2014 року по 31 квітня 2014 року, з 01 січня 2015 року по 31 січня 2015 року, з 01 серпня по 31 серпня 2015 року, з 01 листопада 2015 року по 30 листопада 2015 року, з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, та з 01 січня 2017 року по 31 листопада 2018 року у відповідності до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003.
Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає про те, що задовольняючи позов, суд першої інстанції не врахував що індексація грошового забезпечення за період 2013-2015 особовому складу військової частини НОМЕР_1 , в тому числі ОСОБА_1 нараховувалась та виплачувалась встановленим порядком.
Також апелянт зазначає, що протягом 2016, 2017 та січня-лютого 2018 асигнування на індексацію грошового забезпечення не виділялася, що підтверджено роз`ясненнями Міністерства соціальної політики України та Департаменту фінансів Міністерства оборони України. 
Керуючись приписами п.3 ч.1 ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши, суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді помічника начальника інженерно-авіаційної служби 1 аварійної ескадрильї.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 06.06.2019 №266, відповідно до пункту 2 частини 5 статті 26 закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" звільнений з військової служби у запас за підпунктом "а".
Зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 позивач виключений 04.09.2019.
20.11.2019 позивач звернувся до військової частини НОМЕР_1 з заявою про отримання інформації щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за періоди з 01.01.2013 року по 04.09.2019 року.
Листом від 26.11.2019 №350/485/60/2018 відповідач повідомив, що за період з 01.01.2013 року по 31.12.2016 року відомості про розмір виплаченої індексації відсутні. Щодо нарахування та виплати індексації за період з 01.01.2017 року по 04.09.2019 року надав довідку, згідно з якою індексація грошового забезпечення за період з січня по грудень 2017 року та з січня по листопад 2018 року не нараховувалась та не виплачувалась.
Вважаючи бездіяльність відповідача щодо невиплати суми індексації грошового забезпечення  за періоди з 01 травня 2013 року по 31 грудня 2013 року, з 01 січня 2014 року по 31 квітня 2014 року, з 01 січня 2015 року по 31 січня 2015 року, з 01 серпня по 31 серпня 2015 року, з 01 листопада 2015 року по 30 листопада 2015 року та з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року включно, з 01 січня 2017 року по 31 листопада 2018 протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що  індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. Сума індексації грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та  Порядку №1078 підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті, а тому бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за оскаржувані періоди у відповідності до Порядку №1078 є неправомірною.
Суд першої інстанції зазначив, що відсутність механізму виплати індексації за минулі періоди не може слугувати підставою для позбавлення позивача права на отримання належних йому сум індексації грошових доходів, виплата яких гарантована статтею 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Згідно з вимог ч.1ст.2 КАС Українизавданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.1ст.5 Кодексу адміністративного судочинства Україникожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Статтею 19 Конституції Україниоргани державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України.
В силу ст.308 КАС Українисуд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з ч.2 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 №1282-XII (далі - Закон №1282-XII).
Відповідно до ст.1 Закону №1282-XII індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Згідно зі ст.2 Закону №1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Відповідно до ч.1 ст.4 Закону №1282-XII індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Згідно з ч.1 ст. 5 Закону №1282-XII підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів.
Відповідно до ч. 2 ст.5 Закону №1282-XII підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.
Згідно зі ст. 18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 05.10.2000 №2017-III законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії щодо, зокрема, індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.
З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку про те, що індексація грошового забезпечення як складова грошового забезпечення військовослужбовців є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.
Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок №1078).
Відповідно до п. 1-1 Порядку №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 року №491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".
У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства (абз. 8 п. 4 Порядку №1078).
Згідно з п. 6 Порядку №1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.
Зі змісту відповіді військової частини НОМЕР_1 №350/485/60/8155 від 12.12.2019 слідує, що протягом 2016-2017 років та січня-лютого 2018 бюджетні асигнування виділялись виключно на забезпечення основних соціальних гарантій, а тому індексація грошового забезпечення військовослужбовцям в 2016-2017 та січень-лютий 2018 року не нараховувалась.
Колегія суддів зазначає, що відсутність фінансування не звільняє відповідача від обов`язку нарахувати індексацію грошового забезпечення за наявності підстав, встановлених законом.
Правомірність своїх дій відповідач обґрунтовує з посиланням на роз`яснення Міністерства соціальної політики України. Водночас суд зауважує, що подібні роз`яснення мають інформаційний характер та не є нормативно-правовими актами. Натомість, як вже зазначалося, в силу приписів ст. 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи повинні діяти відповідно до Конституції та законів України.
При цьому доводи відповідача про те, що проведення індексації грошових доходів здійснюється виключно у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, є необґрунтованими, оскільки ч.6 ст.5 Закону №1282-XII, на яку посилається відповідач, не обмежує проведення передбачених чинним законодавством України виплат, а вказує на джерела походження цих коштів.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 19 липня 2019 року в справі № №240/4911/18, від 07.08.2019 у справі № 825/694/17 та від 23 жовтня 2019 року у справі №825/1832/17.
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Разом з тим, відповідач у відзиві на позовну заяву та у апеляційній скарзі зазначає, що індексація грошового забезпечення за період 2013-2015 роки особовому складу військової частини НОМЕР_1 , в тому числі ОСОБА_1 нараховувалась та виплачувалась встановленим порядком. Також відповідач зазначає, що в архівній довідці Львівського територіального архівного відділу Галузевого державного архіву Міністерства оборони України №І-2062/2321 від 24.12.2019, де вказані нульові значення, позивач не набув права на індексацію грошового забезпечення або виплата здійснена в інші місяці.
Однак, колегія суддів не бере до уваги посилання відповідача на архівну довідку Львівського територіального архівного відділу Галузевого архіву Міністерства оборони України від 24.12.2019 року №І-2062/2321 щодо виплати позивачу індексації по грудень 2015 року, оскільки вказана довідка не містить такої інформації.
Колегією суддів також не приймається до уваги довідка Військової частини НОМЕР_1 від 09.04.2020 №795 про нараховану та виплачену ОСОБА_1 індексацію за 2013-2018 роки, яка додана до апеляційної скарги, оскільки докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їхнього подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Вказана довідка Військової частини НОМЕР_1 від 09.04.2020 №795 про нараховану та виплачену ОСОБА_1 індексацію за 2013-2018 роки до суду першої інстанції подана не була, а тому не досліджувалась судом першої інстанції та не була врахована при прийнятті рішення. 
Доказів неможливості подання такої довідки до суду першої інстанції відповідач не надав.
З урахуванням наведеного суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що в порушення вимог Закону №1282-ХІІ та Порядку №1078 відповідач протиправно не виплачував ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення у періоди з 01 травня 2013 року по 31 грудня 2013 року, з 01 січня 2014 року по 31 квітня 2014 року, з 01 січня 2015 року по 31 січня 2015 року, з 01 серпня по 31 серпня 2015 року, з 01 листопада 2015 року по 30 листопада 2015 року, з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, та з 01 січня 2017 року по 31 листопада 2018 року.
Крім того, відповідно до абз. 1, 3 п.242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та п.1 Розділу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам обов`язок щодо проведення повного розрахунку з військовослужбовцем, який звільняється, покладається на відповідну військову частину.
Водночас, як встановлено з матеріалів справи, на момент звільнення ОСОБА_1 з військової служби і виключення його зі списків особового складу військової частини та усіх видів забезпечення суми індексації грошового забезпечення за періоди з 01 травня 2013 року по 31 грудня 2013 року, з 01 січня 2014 року по 31 квітня 2014 року, з 01 січня 2015 року по 31 січня 2015 року, з 01 серпня по 31 серпня 2015 року, з 01 листопада 2015 року по 30 листопада 2015 року, з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, та з 01 січня 2017 року по 31 листопада 2018 року позивачу виплачені не були.
Тобто, в порушення вказаних вище положень законодавства Військова частина НОМЕР_1 не забезпечила повний розрахунок з позивачем на день його звільнення та виключення зі списків особового складу, тому у зв`язку з відмовою виплатити належні суми індексації грошового забезпечення у ОСОБА_1 виникло право звернутися до суду.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла  висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 квітня 2020 року слід залишити без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а  рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 квітня 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.
          
Головуючий	 	 	Полотнянко Ю.П.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Ватаманюк Р.В.    Драчук Т. О.