ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/926/20 Справа № 182/3450/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Клименко І. В. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко  Н. В.	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

28 липня 2020 року                                                                м. Дніпро

Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду Коваленко Н.В., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 червня 2020 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого начальником дільниці ТОВ "Автомагістраль-Південь", проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП, - 
В С Т А Н О В И В :
Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 червня 2020 року,  ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. та на користь держави стягнуто судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.
Згідно з оскаржуваною постановою, ОСОБА_1 , будучи відповідальною посадовою особою за експлуатаційний стан, 21.05.2020 о 15.00 год. не вжив заходів щодо ліквідації аварійної вибоїни розміром - ширина 0.66 м, довжина 1,6 м, глибина 0,115 м на проїзній частині 257 км а/д Н-23 відповідно до п.3.1.1 ДСТУ 3587-97 загальних правил, норм, стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, що призвело до скоєння ДТП за участю автомобіля „ВАЗ 217030" номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 , внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову скасувати, як необгрунтовану.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначив, що в матеріалах справи відсутня посадова інструкція та будь-які інші докази, що підтверджують покладення на нього обов`язку визначеного органом поліції у фабулі протоколу. При цьому, звертає увагу, що відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу, й суд не має права самостійно збирати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, тоді як, усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь особи.
У судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, був повідомлений належним чином про місце, дату та час судового розгляду, про причини своєї неявки не повідомив. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу у його відсутність.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість постанови в межах апеляційної скарги, суд дійшов такого висновку.
Приймаючи рішення про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП, суд першої інстанції не в повному обсязі врахував вимоги закону, які встановлюють завдання у справах про адміністративні правопорушення: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Згідно ст.278 КУпАП, при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд, в тому числі, перевіряє правильність складання протоколу інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, належно з`ясовує обставини справи.
Відповідно до змісту ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З аналізу ст.ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
З постанови видно, що суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 порушення п. 1.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 4 ст. 140 КУпАП.
В обґрунтування висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні цього правопорушення, суд посилається на протокол про адміністративне правопорушення ОБ № 130158 від 03.06.2020; схему місця ДТП від 21.05.2020, яка сталася на 257 км а/д Н-23 за участю автомобіля „ВАЗ 217030" номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 ; електронний рапорт про подію; акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі - а/д Н-23, забезпечення безпечного експлуатаційного стану ділянки дороги, якої покладено на ТОВ «Автомагістраль-Південь», згідно якого встановлено ямковість проїзної частини розміром 0.66 х 1,6 м, глибина 0,115 м, що створює небезпеку для руху транспортних засобів, знаки, що попереджають про небезпеку, відсутні; фотознімки з місця ДТП, з яких вбачається, що пошкодження автомобіля „ВАЗ 217030" номерний знак НОМЕР_1 сталося через пошкодження дорожнього покриття; письмові пояснення водія ОСОБА_2 , рапорт начальника Нікопольського ВП ГУНП, згідно якого під час огляду місця події - 257 км а/д Н-23 виявлено значне руйнування проїзної частини, яке стало супутньою причиною до ДТП; рапорт інспектора ЮП СП Нікопольського ВП ГУНП та начальника СРПП №1 Нікопольського ВП ГУНП, згідно якого під час обстеження вказаної ділянки дорожні знаки, які попереджають учасників дорожнього руху про ямковість та небезпеку - відсутні, значне руйнування дорожнього покриття перевищує гранично допустимі розміри, визначені ДСТУ 3587-97.
Разом з цим, з висновком суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 4 ст. 140 КУпАП, погодитись неможливо, скільки вони не відповідають наявним доказам у справі.
Так, диспозицією ч. 4 ст. 140 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху, що спричинили створення аварійної обстановки або пошкодження транспортних засобів, вантажів, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення. Склад адміністративного правопорушення це сукупність встановлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, що характеризують діяння як адміністративне правопорушення (проступок). До складу адміністративного правопорушення входять ознаки, які характеризують об`єкт, об`єктивну і суб`єктивну сторони та суб`єкта правопорушення.
Суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП, можуть бути як посадові особи, так і громадяни. В цьому випадку, протокол складено щодо посадової особи - начальника дільниці ТОВ «Автомагістраль - Південь» ОСОБА_1 .
При визнанні ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, суд першої інстанції дійшов висновку, що він, будучи відповідальною особою за експлуатаційний стан, не вжив заходів щодо ліквідації аварійної вибоїни розміром - ширина 0.66 м, довжина 1,6 м, глибина 0,115 м на проїзній частині 257 км а/д Н-23 відповідно до п.3.1.1 ДСТУ 3587-97, загальних правил, норм, стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, що призвело до скоєння ДТП за участю автомобіля „ВАЗ 217030" номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 ,чим порушив п.3.11 ДСТУ 3587, п. 1.5 ПДР, ч. 3 ст. 12 ЗУ «Про дорожній рух».
При цьому, судом не взято до уваги, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження вищезазначеного, зокрема, наказ про прийняття ОСОБА_1 на роботу та призначення його начальником дільниці ТОВ «Автомагістраль-Південь», його посадова інструкція, що унеможливлює з`ясування питання, чи відноситься до його посадових обов`язків вжиття заходів щодо ліквідації вибоїн на дорозі, порушення яких вказано у протоколі.
Отже, з огляду на зміст п. 1.5 ПДР України та ст. 140 КУпАП, в досліджуваній ситуації неможливо визнати ОСОБА_1 належним суб`єктом вчиненного правопорушення, тобто посадовою особою, до службових обов`язків якої входить забезпечення виконання правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг та вулиць, що виключає наявність в його діях складу цього адміністративного правопорушення.
Окрім того, Європейським судом з прав людини у рішенні по справі «Карелін проти Росії» від 20 вересня 2016 року зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.
При цьому, відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Незважаючи на відсутність необхідних доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 , суд першої інстанції розглянув справу щодо нього та виніс постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 140 КУпАП, яку не можна визнати законною, адже його вина у вчиненні цього правопорушення є недоведеною поза розумним сумнівом.
З огляду на викладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанову слід скасувати, з прийняттям нової постанови, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 належить закрити з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1  - задовольнити.
Постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 червня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП - скасувати, а провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського
апеляційного суду Н.В. Коваленко