П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/341/20 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Семенюк Микола Миколайович  
Суддя-доповідач -  Кузьменко Л.В.   
29 липня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Кузьменко Л.В. 
суддів:  Франовської К.С.  Совгири Д. І. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2020 року  (рішення ухвалене суддею Семенюком М.М. 13.02.2020 року в м.житомир в порядку письмового провадження) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа - Управління МВС України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинти дії, 
В С Т А Н О В И В :
В січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо повернення без розгляду документів про призначення одноразової грошової допомоги та неприйняття рішення по призначенню і виплаті йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з первинним встановленням 2 групи інвалідності;
- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути документи про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 2 групи інвалідності внаслідок травми пов`язаної із виконанням службових обов`язків у відповідності до положень Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 р. N 850
В обґрунтування позову зазначав, що дії Міністерства внутрішніх справ України щодо повернення без розгляду його документів вважає неправомірними та незаконними, оскільки вони не ґрунтуються на нормах чинного законодавства України.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2020 року адміністративний позов задоволено в повному обсязі.
Суд першої інстанції визнав протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо повернення матеріалів про призначення та виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 без прийняття рішення про призначення або про відмову в призначенні грошової допомоги для подальшого надсилання за належністю до Національної поліції України протиправними.
Зобов`язав Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути документи та прийняти рішення про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням другої групи інвалідності згідно Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року №850, з урахуванням раніше виплаченої суми.
Не погодившись з рішенням суду відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволені позову. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи що призвело до неправильного її вирішення. Зокрема, зазначає, що позовна вимога позивача є передчасною, оскільки на адресу МВС України документи щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 від ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області не надходили.
Відповідно до п. 3 ч. 1  ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає, виходячи з такого.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 02.11.1999 встановлено 20% втрати працездатності у зв`язку з захворюванням пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ (а.с. 16).
У зв`язку з втратою працездатності позивачу, відповідно до довідки від 09.10.2019 №0690-06-05/906 (а.с. 19), у 2001 році виплачено страхове відшкодування.
З 07.05.2019 ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи, інвалідність якого настала внаслідок травми, так, пов`язаної з виконанням службових обов`язків (а.с. 25).
У зв`язку з чим, позивач звернувся із заявою, в якій просив провести йому виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням службових обов`язків.
Департамент фінансово-облікової політики МВС України листом №337/29 від 09.12.2019 (а.с. 18) повернув матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги позивачу, у зв`язку з невідповідністю вимогам п. 4 та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850.
Не погодившись з таким рішенням Міністерства внутрішніх справ України позивач звернувся з цим позовом до суду.
Згідно з ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Як передбачено ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
До набрання чинності Законом України від 02.07.2015 №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII), тобто до 07.11.2015, порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано нормами статті 23 Закону №565-ХІІ та Порядком №850.
Так, на момент первинного огляду позивача та встановлення йому 20% втрати працездатності виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції та компенсація заподіяння шкоди його майну була врегульована ст. 23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 №565-XII.
У подальшому, 12.03.2015, набрав чинності Закон України від 13.02.2015 №208-VIII "Про внесення змін до ст. 23 Закону України "Про міліцію" щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції".
Частиною 6 ст. 23 Закону України "Про міліцію" (в редакції Закону України від 13.02.2015 №208-VIII) було передбачено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.
21.10.2015 відповідно до ст.23 Закону України "Про міліцію", Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №850, якою, зокрема, затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.
Постанова набрала чинності з 10.11.2015 та є чинною на момент розгляду даної справи.
Також слід урахувати, що 07.11.2015 набрав чинності Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VIII.
Пунктом 5 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" Закон України "Про міліцію" визнано таким, що втратив чинність.
Положеннями п. 15 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб. Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".
Отже, за позивачем зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про міліцію", зокрема частиною шостою статті 23 цього Закону в редакції, чинній з 12.03.2015, і відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850.
Згідно з пунктом 3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності IІ групи.
При цьому, право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням працівникові міліції інвалідності не обмежено у часі, вирішальним є лише наявність причинно-наслідкового зв`язку між інвалідністю та службою в органах внутрішніх справ.
Таким чином, при первинному установленні працівникові міліції інвалідності, зв`язок якої зі службою в органах внутрішніх справ встановлений компетентним органом, такий працівник має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку №850 від 21.10.2015 незалежно від того, чи була встановлена часткова втрата працездатності такого працівника міліції без установлення йому інвалідності у попередніх періодах.
Порядком № 850 визначено, що працівник, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках). Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 Порядку № 850, та висновок щодо виплати грошової допомоги. Міністерство внутрішніх справ України в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 Порядку № 850 документів приймає рішення про призначення або, у випадках передбачених пунктом 14 Порядку № 850, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.
Як зазначалось вище пунктом 5 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" Закон України "Про міліцію" визнано таким, що втратив чинність. Однак, за змістом пункту 15 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" вказаного Закону право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".
В той же час, згідно з пунктом 9 Порядку № 850 Міністерство внутрішніх справ в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.
Таким чином, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, зобов`язаний був прийняти рішення стосовно виплати одноразової грошової допомоги, а не повертати матеріали відносно позивача, ухиляючись від розгляду поданих документів та від прийняття обґрунтованого рішення.
Покликання апелянта на те, що Ліквідаційною комісією Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області не складено та не подано на затвердження до МВС України відносно позивача висновок про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому 2 групи інвалідності пов`язаної із проходженням служби в органах внутрішніх справ в ході розгляду справи свого підтвердження не знайшов, оскільки саме ліквідаційною комісією УМС України в Житомирській області повідомлено позивача про прийняте відповідачем рішення.
Крім того, посилання МВС на пункт 4 Порядку №850 як на підставу для відмови у виплаті позивачу одноразової грошової допомоги в розмірі, встановленому статтею 23 Закону №565-ХІІ є неправомірним і ґрунтується на помилковому трактуванні положень законодавства.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 12 липня 2019 року у справі № 554/5405/17, від 04 грудня 2019 року у справі № 806/1844/18, від 19 грудня 2019 року у справі № 804/545/16, а відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо наявності підстав для визнання протиправною відмови Управління Міністерства внутрішніх справ в Житомирській області щодо прийняття поданих останнім документів та складення висновку щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням 2 групи інвалідності, що настала внаслідок травми пов`язаної з виконанням службових обов`язків в органах внутрішніх справ та зобов`язання відповідача прийняти подані позивачем документи, сформувати висновок щодо виплати грошової допомоги та направити його до Міністерства внутрішніх справ України для вирішення питання про призначення або у випадках визначених п.14 Порядку №850 про відмову в призначенні грошової допомоги.
За таких обставин, суди першої інстанції дійшов вірного висновку, що дії Міністерства внутрішніх справ України щодо повернення висновку та документів щодо виплати ОСОБА_1  одноразової грошової допомоги, як інваліду другої групи, з урахуванням попередньої виплати, вчинені не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені законодавством України.
За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України залишити без задоволення, а  рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі  29 липня 2020 року.

Головуючий	 	 	Кузьменко Л.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Франовська К.С.    Совгира Д. І.