ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова 
Іменем України 

17 липня 2020 року
м. Харків

справа № 641/5883/16-ц
провадження № 22-ц/818/2764/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Пилипчук  Н.П. ,
суддів: Кругової С.С.. Маміної О.В.,

Учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 , Акціонерне товариство «Укрпошта» в особі Харківської дирекції АТ «Укрпошта», Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія універсальна»

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи в місті Харкові цивільну справу 

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Акціонерного товариства «Укрпошта» в особі Харківської дирекції АТ «Укрпошта», Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія універсальна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
       
за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Укрпошта», в особі директора філії Харківської дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта» Савченко Ю.Л., на рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 07 лютого 2020 року, ухвалене суддею Курганникової О.А., в залі суду в м. Харків, 

В С Т А Н О В И В :

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» Філії (далі – УДППЗ «Укрпошта»), правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрпошта» (далі – ПАТ «Укрпошта») в особі Харківської дирекції, третя особа – публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна» (далі – ПАТ «СК «Універсальна»), про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Позовна заява мотивована тим, що 15 лютого 2016 року ОСОБА_2 , працюючи водієм в УДППЗ «Укрпошта», під час виконання її трудових обов`язків, керуючи автомобілем ВИС, номерний знак НОМЕР_1 , який належить УДППЗ «Укрпошта», по вул. Енергетичній, 1 у м. Харкові, рухаючись заднім ходом, не переконалась, що це буде безпечним і допустила наїзд на припаркований автомобіль «Nissan Pathfinder», номерний знак НОМЕР_2 , який належить йому на праві приватної власності.

Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14 березня 2016 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП.

Згідно з висновком щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу, від 21 червня 2016 року загальна вартість матеріального збитку, завданого власнику «Nissan Pathfinder», становить 24 068,64 грн.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 , уточнивши позовні вимоги, просив суд стягнути на його користь: з УДППЗ «Укрпошта» 24 068,64 грн на відшкодування матеріальної шкоди, витрати за оцінку пошкодження транспортного засобу у розмірі 800 грн та судовий збір у розмірі 551,21 грн; з ОСОБА_3 5 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Комінтернівського районного суду м.Харкова від 07 лютого 2020 року позов ОСОБА_1 – задоволено частково.

Стягнуто з АТ «Укрпошта» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 12034 (дванадцять тисяч тридцять чотири) грн. 32 грн.

Стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 14650 (чотирнадцять тисяч шістсот пятдесят) грн. 70 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 500,00 грн.

Стягнуто в рівних частках з АТ «Укрпошта» та ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн. та витрати за оцінку пошкодження транспортного засобу у розмірі 800,00 грн.

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство «Укрпошта», в особі директора філії Харківської дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта» Савченко Ю.Л., просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення з Акціонерного товариства «Укрпошта» матеріальної шкоди та витрат по сплаті судового збору и витрат за оцінку пошкодження транспортного засобу, та ухвалити нове, яким у задоволенні цих позовних вимог відмовити в повному обсязі. Посилаються на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. 

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не було взято до уваги той факт, що ОСОБА_1 є неналежним позивачем у справі. Вказує, що в матеріалах справи відсутні документи про належність автомобіля «Nissan Pathfinder», номерний знак НОМЕР_2 позивачу, документи на автомобіль, яким керувала ОСОБА_2 під час вчинення ДТП 15.02.2016 року, документи, які підтверджують перебування ОСОБА_2 в трудових відносинах з УД ППЗ «Укрпошта» на момент вчинення ДТП 15.02.2016 року. Також вказує, що звіт № 23/06-16 про оцінку вартості матеріального збитку є неналежним доказом, оскільки зроблений на підставі огляду 11 червня 2016 року автомобіля «Nissan Pathfinder», номерний знак НОМЕР_2 без участі представників Акціонерного товариства «Укрпошта». Вказує, що судом також невірно визначена сума судових витрат, яка підлягає відшкодуванню. 

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга  не підлягає частковому задоволенню.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27 лютого 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з УДППЗ «Укрпошта» на користь ОСОБА_1 24 068,64 грн на відшкодування майнової шкоди, судовий збір у розмірі 551,21 грн та витрати за оцінку пошкодження транспортного засобу у розмірі 800 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 500 грн на відшкодування моральної шкоди. У решті позову відмовлено.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що ДТП сталася з вини ОСОБА_2 , яка працює водієм в УДППЗ «Укрпошта», під час виконання її трудових обов`язків, тому підприємству відповідно до положень статті 1172 ЦК України необхідно відшкодувати завдану позивачу матеріальну шкоду з урахуванням сплачених ним грошових коштів у розмірі 800 грн на оцінку пошкодження транспортного засобу.

Стягуючи з ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 500 грн, суд вважав її співмірною і такою, що відповідає принципам розумності та справедливості.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 28 березня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Укрпошта» в особі Харківської дирекції ПАТ «Укрпошта» відхилено. Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27 лютого 2017 року залишено без змін.

Апеляційний суд, залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, погодився з висновком районного суду, зазначивши також, що суд правильно встановив фактичні обставини справи, відповідні їм правовідносини та застосував до них правила статті 1172, 1187 ЦК України. Доказів того, що ОСОБА_2 на момент дорожньо-транспортної пригоди не була працівником відповідача суду не надано.

Постановою Верховного Суду від 17 липня 2019 року касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укрпошта» в особі Харківської дирекції публічного акціонерного товариства «Укрпошта» задоволено частково. Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 28 березня 2017 року скасовано, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Укрпошта» в особі Харківської дирекції публічного акціонерного товариства «Укрпошта» судовий збір, сплачений за подання касаційної скарги, у розмірі 661,44 грн (шістсот шістдесят одна грн 44 коп.).

Судом першої інстанції встановлено, що 3 червня 2015 року між УДППЗ «Укрпошта» в особі Харківської дирекції та ПАТ «СК «Універсальна» укладено поліс № АІ/8393362 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

15 лютого 2016 року ОСОБА_2 , працюючи водієм в УДППЗ «Укрпошта», правонаступником якого є ПАТ «Укрпошта», під час виконання її трудових обов`язків, керуючи автомобілем ВИС, номерний знак НОМЕР_1 , який належить УДППЗ «Укрпошта», по вул. Енергетичній, 1 у м. Харкові, рухаючись заднім ходом, не переконалась, що це буде безпечним і допустила наїзд на припаркований автомобіль «Nissan Pathfinder», номерний знак НОМЕР_2 , який належить йому на праві приватної власності.

Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14 березня 2016 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП.

Відповідно до висновку звіту про оцінку вартості матеріального збитку № 23/06-16 від 21 червня 2016 року вартість матеріального збитку завданого власнику автомобілю «Nissan Pathfinder» д.н. НОМЕР_2 становить 24068 грн 64 коп.(Том 1, а. с. 11-30).

Згідно актів виконаних робіт № ТЦ-05758 від 15.12.2017 року та № ТЦ-05886 від 15.12.2017 року, ТОВ «Технік Центр», який є офіційним ділером «Nissan» здійснено ремонт автомобіля позивача та за який сплачено 14650,70 грн., яка складається з вартості молдінгу двері – 5650,20 грн. та кузовного ремонту (лакофарбування двері, заміни її накладки) – 9000,50 грн.

Також позивачем понесені витрат и щодо визначення вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу, які склали 800,00 грн.

Згідно полісу № АІ/8393363 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, Харківська обласна дирекція УДППЗ «Укрпошта» застрахована у ПАТ «СК «Універсальна» транспортний засіб ВИС 2345, 2002 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 . Ліміт відповідальності на одного потерпілого, заподіяну життю та здоров`ю 100000,00 грн., заподіяну майну 50000,00 грн., франшиза 0,00 грн.

За положеннями частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У статті 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 10 Закону України «Про страхування» страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем.

Відповідно до статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Статтею 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, яка завдала шкоду, можливе лише за умови, що згідно з Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Таким чином, обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового ліміту покладається на страховика.

Суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що оскільки на час ДТП автомобіль відповідача АТ «Укрпошта» був застрахований у ПАТ СК «Універсальна», то розмір фактично спричинених позивачу збитків у розмірі 14650,70 грн. необхідно стягнути з ПАТ СК «Універсальна».

Також колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що реальні збитки, завдані позивачу з вини ОСОБА_2 , не обмежуються витратами на відновлення транспортного засобу, а й включають втрату його товарної вартості.

Відповідно до пункту 32.7 статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно з пунктом 2.4 Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної  вартості.

Отже, за змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків).

Пунктом 1.6 Методики визначено, що величина втрати товарної вартості - це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ.

Пунктом 8.6 Методики передбачено два випадки, коли в разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості: 1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті.

Отже, показник передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією зі складових показника величини втрати товарної вартості транспортного засобу.

Аналогічна правова позиція висловлена в Постанові Верховного суду України від 16 грудня 2015 р. по справі № 6-760цс15.

Як зазначено у висновках щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 23/06-16, величина втрати товарної вартості КТЗ складає 12034,32 грн. Оскільки ДТП сталося з вини ОСОБА_2 , під час виконання нею своїх трудових обов`язків на посаді водія Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» Філії  УДППЗ  «Укрпошта» (на даний час АТ «Укрпошта») заподіяна шкода щодо втрати товарної вартості КТЗ повинна бути відшкодована позивачу ОСОБА_1 у повному обсязі відповідачем АТ «Укрпошта».

Доводи апелянта про те, що вказаний висновок не є належним та допустимими доказом у справі колегією суддів не приймається. Такі доводи були предметом розгляду в суді першої інстанції та їм надана належна оцінка.

Посилання апелянта на те, що відсутні докази того, що ОСОБА_2 на час вчинення ДТП перебувала у трудових відносинах із УДППЗ «Укрпошта» не спростовують висновків суду. Так вказуючи на відсутність таких доказів апелянт не стверджує, що ОСОБА_2 не перебула у трудових відносинах УДППЗ «Укрпошта».

Той факт, що ОСОБА_2 перебувала у трудових відносинах із УДППЗ «Укрпошта» підтверджується матеріалами справи про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, ксерокопії яких містяться в матеріалах справи. (том 1, а.с 6-10)

Крім того, докази того, що ОСОБА_2 перебувала у трудових відносинах із УДППЗ «Укрпошта» знаходяться у АТ «Укрпошта».

Також колегія суддів не приймає доводи апелянта про те, що в матеріалах справи відсутні докази про те, що автомобіль Nissan Pathfinder» д.н. НОМЕР_2 належить ОСОБА_1 , а автомобіль ВИС, номерний знак НОМЕР_1 , який належить УДППЗ «Укрпошта»,

Так, в матеріалах справи міститься довідка Регіонального сервісного центру в Харківській області від 21.06.2016 року №31/20-5780 з якої вбачається, що автомобіль Nissan Pathfinder» д.н. НОМЕР_2 зареєстрований за ОСОБА_1 (том 1 а.с 71)

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що автомобіль ВИС, номерний знак НОМЕР_1 належить УДППЗ «Укрпошта».

Також, з полісу № НОМЕР_3 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яким застрахований транспортний засіб ВИС 2345, 2002 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 вбачається, що страхувальником вказана Харківська обласна дирекція УДППЗ «Укрпошта».

Вказані обставини не спростовані апелянтом.

Враховуючи викладене, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно вирішив справу на підставі досліджених в судовому засіданні доказів та дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Страхова компанія "Універсальна" рішення суду не оскаржує, тому сума стягнення з цього відповідача не перевіряється.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрпошта», в особі директора філії Харківської дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта» Савченко Ю.Л. - залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 07 лютого 2020 року – залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий –                                                             Н.П.Пилипчук 

Судді –                                                                С.С. Кругова 

                                                                       О.В. Маміна