П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/3878/19 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Козачок І.С.  
Суддя-доповідач -  Полотнянко Ю.П.   
07 серпня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Полотнянка Ю.П. 
суддів:  Ватаманюка Р.В.  Драчук Т. О. , 
розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 березня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
в грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправними дій щодо поступової виплати сум перерахованої пенсії за вислугу років за рішенням суду, та зобов`язання здійснити виплату пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з урахуванням суми її підвищення без застосування вказаного принципу.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 березня 22020 року позов задоволено частково:
- визнано протиправними дії (бездіяльність) Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, які полягають у невиплаті та відмові у виплаті  ОСОБА_1 заборгованості по перерахованій пенсії за період з 23.05.2016 року по 31.12.2017 року в сумі 43843,71 грн.;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області виплатити ОСОБА_1 заборгованість по перерахованій за рішенням суду, але не виплаченій пенсії за період з 23.05.2016 року по 31.12.2017 року в сумі 43843,71 (сорок три тисячі вісімсот сорок три гривні) 71 коп.;
- у задоволенні решти вимог позову - відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_1 припинено виплату пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 02.09.2019 згідно поданої заяви від 05.08.2019 про припинення виплати пенсії в зв`язку із переходом на пенсію згідно Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» підстав для проведення виплати нарахованої згідно постанови Кабінету Міністрів України "103" від 21.02.2018 доплати немає.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів враховуючи приписи п.3 ч.1 ст.311 КАС України, визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу в порядку письмового провадження.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги, у відповідності до ч.1 ст.308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з таких підстав.
Як встановлено судом першої інстанції, позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та отримував пенсію на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
10 серпня 2018 року рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду, яке набрало законної сили згідно з ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 23.10.2018 року, визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо нездійснення перерахунку та виплати пенсії позивачу з 01.01.2016 року, зобов`язано провести перерахунок та виплату пенсії з 01.01.2016 згідно з Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей" №900 від 23.12.2015, ст.63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", Постанови Кабінету Міністрів України №988 від 11.11.2015 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції".
На виконання цього рішення ГУ ПФУ в Хмельницькій області проведений перерахунок пенсії позивача на підставі довідки №77/121/49-2017 від 07.06.2017 року.
Сума доплати згідно з проведеним перерахунком за період з 23.05.2016 року по 30.04.2018 року загалом становить 63507,27 грн., що сторонами не заперечується і доводиться відповідним розрахунком у справі.
У квітні 2018 року позивачу було виплачено 10 894,84 грн. за період з 01.01.2018 по 30.04.2018 року, що не є спірним питанням, оскільки теж визнається відповідачем у листі - відповіді (а. с. 10)
Інша частина доплати згідно з проведеним перерахунком пенсії за період з 23.05.2016 року по 31.12.2017 року виплачувалась позивачу починаючи з січня по серпень 2019 року щомісячно в сумі 1096,09 грн., і до серпня 2019 року включно становила 8768,72 грн.
Відтак, залишок заборгованості, який визнається органом Пенсійного фонду, та доведений матеріалами справи, як нарахований, але невиплачений, складає 43843,71 грн.
У той же час, відповідач заперечує обов`язок виплати цих коштів, покликаючись на те, що позивача було переведено на отримання іншого виду пенсії.
Вважаючи протиправними дії відповідача щодо припинення виплати нарахованої доплати до пенсії за період з 23.05.2016 по 31.12.2017 в розмірі 43843,71 грн., позивач звернувся до суду з цим позовом.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що залишок заборгованості по виплаті пенсії, перерахованої позивачеві на підставі рішення суду від 10.08.2018 року у справі №822/2167/18 підлягає виплаті. 
Колегія суддів  погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України регламентовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України гарантовано, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до ч.4 ст.63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону.
Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (далі- Постанова №103) встановлено порядок перерахунку та виплати пенсії відповідно до Постанови №988.
Зокрема, абзацом 2 пункту 3 Постанови №103 визначено, що сума перерахованих пенсій для виплати за період з 1 січня 2016 р. по 31 грудня 2017 р. обчислюється органами Пенсійного фонду України станом на 1 січня 2018 р. та виплачується після виділення коштів на їх фінансування з державного бюджету в такому порядку:
з 1 січня 2019 р. по 31 грудня 2019 р. - щомісяця окремою сумою у розмірі 50 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 р. по 31 грудня 2017 року;
з 1 січня 2020 р. - щомісяця окремою сумою у розмірі 100 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 р. по 31 грудня 2017 р. та до забезпечення повної виплати розрахованої суми.
З матеріалів справи слідує, що сума доплати згідно з проведеним перерахунком за період з 23.05.2016 року по 30.04.2018 року загалом становить 63507,27 грн., що сторонами не заперечується і доводиться відповідним розрахунком у справі.
У квітні 2018 року позивачу було виплачено 10 894,84 грн. за період з 01.01.2018 по 30.04.2018 року, що не є спірним питанням, оскільки теж визнається відповідачем у листі - відповіді (а. с. 10)
Інша частина доплати згідно з проведеним перерахунком пенсії за період з 23.05.2016 року по 31.12.2017 року виплачувалась позивачу починаючи з січня по серпень 2019 року щомісячно в сумі 1096,09 грн., і до серпня 2019 року включно становила 8768,72 грн.
На підтвердження цієї обставини суд ухвалою витребував у відповідача письмові докази. 17.03.2020 року надійшла інформація, яка містить розрахунок сум пенсії загалом за цей період: 76 801,80 грн., у тому числі частини заборгованості в розмірі 8768,72 грн., підтверджена довідкою Ощадбанку від 17.03.2020 року № 120.18-16/373.
З цієї довідки вбачається, що на картковий рахунок позивача у період з 01.01.2019 року по 31.08.2019 року дійсно було зараховано 76801,80 грн. пенсійних виплат.
Відтак, залишок заборгованості, який визнається органом Пенсійного фонду, та доведений матеріалами справи, як нарахований, але невиплачений, складає 43843,71 грн., що підтверджується також довідкою самого відповідача, яка є у справі (а.с. 25).
Між тим, предметом спору у даній справі є правомірність припинення відповідачем виплати сум перерахованої, але недоплаченої пенсії за період з 23.05.2016 по 31.12.2017 внаслідок переходу позивача з пенсії за вислугу років на інший вид пенсії- по інвалідності.
Так, частиною першою статті 4 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" законодавство про пенсійне забезпечення в Україні складається, зокрема, з цього закону та Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Згідно з преамбулою Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" цей закон визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема, на службі в органах внутрішніх справ (до яких відносить позивач).
Абзацом 2 пункту 13 Розділ XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до законів України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та цього Закону, призначається одна пенсія за її вибором. Порядок фінансування цих пенсій встановлюється відповідними законами.
Це положення кореспондується з приписами статті 5 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Отже, законодавство передбачає переведення осіб з одного виду пенсії на інший за бажанням цих осіб.
В той же час, посилання відповідача на те, що виплата нарахованих позивачу коштів за період з 23.05.2016 по 31.12.2017 може здійснюватися лише разом з пенсією, яку він отримував відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" є безпідставними, оскільки в межах спірних правовідносин йдеться про отримання вже нарахованої, але невиплаченої суми пенсійних коштів, поетапна виплата яких передбачалася п.3 постанови КМУ №103. І оскільки позивач набув права на перерахунок пенсії ще у січні 2016, вказане право не може бути обмежене в зв`язку з переходом на інший вид пенсії у вересні 2019 року.
З аналізу вищевказаного вбачається наявність у позивача законних підстав на отримання нарахованої доплати до пенсії за період з 23.05.2016 по 31.12.2017 в розмірі 43843,71 грн.
Оскільки, у відповідача відсутні законні підстави у не проведенні виплати перерахованої пенсії за 2016-2017, такі дії є протиправними.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції про те, що залишок заборгованості по виплаті пенсії, перерахованої позивачеві на підставі рішення суду від 10.08.2018 року у справі №822/2167/18 підлягає виплаті.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.
Відповідно до правової позиції Європейського суду у справі "Кечко проти України" (рішення від 08.11.2005) в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними. Тобто органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов`язань.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а  рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 березня 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.
          
Головуючий	 	 	Полотнянко Ю.П.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Ватаманюк Р.В.    Драчук Т. О.