Постанова  
Іменем  України
 
02 вересня 2020 року
м. Київ
 
справа № 243/11449/19-ц
 
провадження № 61-7995 св 20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Луспеника Д. Д.,
суддів: Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В., Лідовця Р. А., 
Черняк Ю. В., 
 
учасники справи:
позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ;
відповідач - обласне комунальне підприємство «Донецьтеплокомуненерго»;
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну 
скаргу  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13 грудня 
2019 року у складі судді Мінаєва І. М. та постанову Донецького апеляційного суду від 01 квітня 2020 року у складі колегії суддів: Новікової Г. В., 
Гапонова А. В., Никифоряка Л. П.,
ВСТАНОВИВ:
1        Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У жовтні 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» 
(далі - ОКП «Донецьктеплокомуненерго») про захист прав споживачів та зобов`язання вчинити певні дії. 
Позовна заява мотивована тим, що вони є споживачами послуг з централізованого опалення, які надає відповідач, за адресою їх місця проживання, а саме: АДРЕСА_1 . Зазначали, що їх права як споживачів житлово-комунальних послуг 
із централізованого опалення відповідачем порушені, оскільки у період 
з 01 травня 2016 року по 01 листопада 2018 року ціна (тариф) на ці послуги була значно завищена за рахунок включення до їхньої собівартості незаконної, економічно необґрунтованої і завищеної ціни на природний 
газ. Внаслідок цього у зазначений період вони були змушені сплачувати необґрунтовано збільшену вартість за послуги централізованого опалення, 
а відповідач отримав необґрунтовану економічну вигоду.
Зазначали, що 27 квітня 2016 року Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову № 315, якою було внесено суттєві зміни до Положення про покладення спеціальних обов'язків на суб'єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (далі - Положення), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2015 року № 758. Зокрема, було змінено 
пункт 16 Положення, який викладено у такій редакції: «НАК «Нафтогаз України» у період з 01 травня 2016 року по 31 березня 2017 року (включно) постачає природний газ виробникам теплової енергії за регульованою 
ціною (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України) з метою надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню 
у розмірі 4 942 грн за 1 тис. куб. м.
Таким чином, внаслідок прийняття постанови Кабінетом Міністрів України від 27 квітня 2016 року № 315 ціна на газ, який придбавається виробниками теплової енергії у НАК «Нафтогаз України» з метою надання послуг 
із опалення та постачання гарячої води населенню, була збільшена на 
3 098,72 грн, тобто у 2,68 разів. Після прийняття постанови Кабінету 
Міністрів України від 27 квітня 2016 року № 315 середня ціна Гкал теплової енергії збільшилася з 678,92 грн до 1 303,36 грн, а фактична ціна, 
за якою відповідачем нараховано вартість послуг з опалення збільшилася 
з 814,59 грн до 1 433,30 грн.
Згідно з пунктом 21 постанови Кабінету Міністрів України від 01 червня 
2011 року № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на комунальні послуги» ціна на паливо, у тому числі газ, включається до складу прямих матеріальних витрат, які є складовими планової виробничої собівартості теплової енергії, її транспортування та постачання.
Отже, після набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України 
від 27 квітня 2016 року № 315 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2015 року № 758» собівартість виробництва теплової енергії, а як наслідок, і вартість житлово-комунальних послуг із централізованого опалення, збільшилися у зв`язку зі зростанням ціни на газ.
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 березня 
2019 року у справі № 826/9665/16, що набрало законної сили 08 липня 
2019 року, постанова Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2016 року 
№ 315 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України 
від 01 жовтня 2015 року № 758» була визнана протиправною та нечинною 
з моменту її прийняття, тобто з 27 квітня 2016 року.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 757/31606/15-ц, провадження № 14-285цс18, викладено висновок про те, що у разі скасування судом акта, яким встановлені тарифи на житлово-комунальні послуги, за зверненням споживача, їх виконавець (постачальник) повинен здійснити перерахунок.
Їм як побутовим споживачам послуг з централізованого опалення у період 
з 01 травня 2016 року по 01 листопада 2018 року зазначена послуга надавалася за вартістю, визнаною судовим рішенням незаконною 
та економічно необґрунтованою, сплачена ними вартість цих послуг 
є завищеною.
Посилаючись на викладене,  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просили 
суд зобов`язати відповідача здійснити перерахунок вартості послуг 
з централізованого опалення, нарахованої відповідачем та частково сплаченої позивачами за  період з 01 травня 2016 року по 01 листопада 
2018 року.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області 
від 13 грудня 2019 року позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено частково. Зобов`язано ОКП «Донецьктеплокомуненерго» здійснити перерахунок вартості послуги з централізованого опалення, нарахованої 
за особовим рахунком № НОМЕР_1 , відкритим за адресою:  
АДРЕСА_1 , на ім`я ОСОБА_2 , за період 
з 01 травня 2016 року до 01 квітня 2017 року, із застосуванням тарифу 
на послугу з централізованого опалення для абонентів житлових будинків 
з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії, встановленому постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 31 березня 
2015 року № 1171, а саме - 814,59 грн/Гкал. У задоволенні решти позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат. 
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із того, що нормами чинного законодавства закріплено можливість перерахування тарифів шляхом коригування саме тих складових частин їх структури, ціни на які змінилися, та лише під час дії зазначених тарифів. Оскільки підвищення ціни на природній газ було визначено у постанові Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2016 року № 315 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2015 року № 758», яка скасована рішенням 
Окружного адміністративного суду м. Києва, то у зазначений у постанові Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2015 року № 758 період 
її чинності, а саме з 01 жовтня 2015 року до 01 квітня 2017 року, тариф на послугу з централізованого опалення для абонентів житлових будинків 
з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії ОКП «Донецьктеплокомуненерго» має становити 814,59 грн/Гкал.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції 
Постановою Донецького апеляційного суду від 01 квітня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишено без задоволення. Апеляційну скаргу ОКП «Донецьктеплокомуненерго» задоволено. Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13 грудня 
2019 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат. 
Скасовуючи рішення міськрайонного суду та ухвалюючи нове рішення 
про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд виходив із того, що ОКП «Донецьктеплокомуненерго» не є уповноваженим органом, що встановлює та переглядає тарифи на теплову енергію. У порушення своїх повноважень міськрайонний суд сам їх встановив у розмірі 814,59 грн. Разом з тим, таким уповноваженим органом є Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП), яка наділена повноваженнями по встановленню тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання, що використовується для потреб населення. Водночас зміни у постанови НКРЕКП щодо визначення тарифів, які діяли у період, за який позивачі просили здійснити перерахунок (з 30 квітня 2016 року по 01 листопада 2018 року) не вносилися, зазначені постанови НКРЕКП у судовому порядку не оскаржувалися, а саме по собі скасування постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2016 року 
№ 315 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України 
від 01 жовтня 2015 року № 758», якою передбачалося підвищення ціни на природній газ, не свідчить про те, що не підлягає застосуванню постанови НКРЕКП щодо визначення тарифів за спірний період. 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У касаційній скарзі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять оскаржувану постанову апеляційного суду скасувати, а рішення районного суду змінити, задовольнивши їх позов 
у повному обсязі. 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 травня 2020 року відкрито касаційне провадження у вищевказаній справі та витребувано її матеріали 
з Слов`янського міськрайонного суду Донецької області.
У червні 2020 року справа надійшла до Верховного Суду. 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 липня 2020 року справу за позовом 
 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОКП «Донецьктеплокомуненерго» про захист прав споживачів та зобов`язання вчинити певні дії призначено до судового розгляду. 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мотивована тим, що апеляційний суд дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки не врахував, що вартість природного газу у структурі собівартості тепла та як наслідок у структурі тарифу на послуги 
з централізованого опалення займає від 70 до 90 відсотків. Після прийняття постанови Кабінетом Міністрів України від 27 квітня 2016 року № 315 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 
2015 року № 758» ціна на газ для виробників теплової енергії була збільшена у три рази, що безумовно відобразилося на ціні комунальних послуг для кінцевого побутового споживача. Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 березня 2019 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2019 року, постанова Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2016 року № 315 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 
2015 року № 758» була визнана протиправною, а значить ціни на газ, у тому числі й на той, що придбавається для виробництва теплової енергії та її постачання побутовим споживачам, а також для надання населенню послуг з постачання гарячої води, встановленні цією постановою Кабінету Міністрів України, не є економічно обґрунтованими. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 757/31606/15-ц, провадження № 14-285цс18, викладено правовий висновок про те, що у разі скасування судом акта, яким встановлені тарифи на житлово-комунальні послуги, за зверненням споживача, їх виконавець (постачальник) повинен здійснити перерахунок. 
Крім того, зазначено, що суд першої інстанції, вірно встановивши наявність підстав для здійснення перерахунку вартості послуг з централізованого опалення, неповно з`ясував обставини справи, а саме фактичний строк (тривалість) дії постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2016 року № 315 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України 
від 01 жовтня 2015 року № 758», а також ідентичність ціни на газ для виробників теплової енергії, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 22 березня 2017 року № 187 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов'язків на суб'єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу», ціні на газ, встановленої скасованою постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2016 року № 315 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2015 року № 758».
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу 
У червні 2016 року ОКП «Донецьктеплокомуненерго» подало до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому зазначено, що оскаржувана постанова апеляційного суду є законною та обґрунтованою, а доводи касаційної скарги - безпідставними. ОКП «Донецьктеплокомуненерго» не наділений повноваженнями встановлення та перегляду тарифів, а органом, що здійснює ліцензування господарської діяльності з транспортування теплової енергії ОКП «Донецьктеплокомуненерго» є Донецька обласна державна адміністрація та НКРЕКП. Нарахування за житлово-комунальні послуги з центрального опалення у квартирі позивачів здійснюється відповідно до тарифів на цю послугу, встановлених НКРЕКП постановою 
від 09 червня 2015 року № 1101 (з урахуванням змін, внесених постановою від 09 червня 2016 року № 1101) викладених у додатку № 37 до цієї постанови, яка є діючою та не оскаржувалась у порядку, визначеному законом. Апеляційний суд вірно встановив, що зміни у вищевказані постанови НКРЕКП щодо визначення тарифів, які діяли у період, за який позивачі просили здійснити перерахунок (з 30 квітня 2016 року по 01 листопада 2018 року) 
не вносилися, зазначені постанови НКРЕКП у судовому порядку не оскаржувалися, а саме по собі скасування постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2016 року № 315 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2015 року № 758», якою передбачалося підвищення ціни на природній газ, не свідчить про те, що не підлягає застосуванню постанови НКРЕКП щодо визначення тарифів за спірний період. 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Згідно з відомостей виробничого відділення «Слов`янськтепломережа» за особовим рахунком № НОМЕР_1 , відкритим на ім`я ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , нараховано вартість послуг за теплопостачання за період з 01 квітня 2016 року по 01 квітня 2019 року, яка частково сплачена споживачами, станом на 01 травня 2019 року обліковується заборгованість у сумі 20 418,82 грн. Сума нарахувань щомісячно не є фіксованою (а. с. 15).
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 березня 
2019 року у справі № 826/9665/16, що набрало законної сили після апеляційного перегляду, визнано протиправною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2016 року № 315 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2015 року № 758» 
з моменту її прийняття, а саме з 27 квітня 2016 року (а. с. 19-33).
22 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою, в якій просила здійснити перерахунок, нарахованих сум за централізоване опалення за період з 01 травня 2016 року по 01 листопада 2018 року 
(а. с. 35-36).
Листом ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничого відділення «Слов`янськтепломережа» від 30 серпня 2019 року ОСОБА_1 надано відповідь, що для здійснення перерахунку необхідно визнати у судовому порядку незаконними і не чинними тарифи на послугу централізованого опалення з моменту їх прийняття з відповідними змінами у рішеннях Національного регулятора, оскільки зазначені рішення станом на теперішній час є чинними. Перегляд тарифів на постачання теплової енергії 
з урахуванням рішення Окружного адміністративного суду м. Києва 
від 04 березня 2019 року на дату підготовки цієї відповіді органом ліцензування не проводився. Посилаючись на відсутність повноважень 
у ОКП «Донецьктеплокомуненерго» з перегляду тарифів, повідомлено, що здійснити перерахунок не вбачається можливим (а. с. 37).
12 вересня 2019 року ОСОБА_1 повторно звернулася до відповідача 
із заявою про здійснення перерахунку нарахованих їй сум за послугу централізованого опалення, зазначивши, що виконання рішення суду 
є обов`язком відповідача, а не прийняття Кабінетом Міністрів України нормативно-правового акту у зв`язку із зазначеним судовим рішенням не звільнює відповідача від виконання цього обов`язку (а. с. 38).
30 вересня 2019 року позивачу надана відповідь, яка за змістом аналогічна попередній відповіді щодо відсутності повноважень у відповідача щодо перегляду тарифів (а. с. 39).
2.     Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження 
у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення 
від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення апеляційного суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
Відповідно до вимог частини першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної 
інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою 
для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального 
чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним 
і обґрунтованим. 
Пред`являючи позов, позивачі посилалися на те, що на підставі пункту 16 Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання 
у сферах енергетики та комунальних послуг визначено, що регульована ціна для виробників теплової енергії у період з 01 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року встановлюється окремим рішенням Кабінету Міністрів України.
27 квітня 2016 року Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову 
№ 315, якою внесено зміни до Положення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2015 року № 758. Зокрема, 
було змінено пункт 16 Положення, який викладено у такій редакції: 
«НАК «Нафтогаз України» у період з 01 травня 2016 року по 31 березня 
2017 року (включно) постачає природний газ виробникам теплової енергії за регульованою ціною (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України) 
з метою надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню у розмірі 4 942 грн за 1 тис. куб. м.
Внаслідок прийняття постанови Кабінетом Міністрів України від 27 квітня 2016 року № 315 ціна на газ, який придбавається виробниками теплової енергії у НАК «Нафтогаз України» з метою надання послуг із опалення та постачання гарячої води населенню, була збільшена на 3 098,72 грн, тобто 
у 2,68 разів. Після прийняття постанови Кабінету Міністрів України 
від 27 квітня 2016 року № 315 середня ціна Гкал теплової енергії збільшилася з 678,92 грн до 1 303,36 грн, а фактична ціна, за якою відповідачем нараховано вартість послуг з опалення збільшилася з 814,59 грн до 
1 433,30 грн.
Оскільки рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва 
від 04 березня 2019 року у справі № 826/9665/16, що набрало законної сили, визнано протиправною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України 
від 27 квітня 2016 року № 315 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2015 року № 758» з моменту її прийняття, а саме з 27 квітня 2016 року, то позивачі вважали, що відповідач повинен провести розрахунки вартості послуги з опалення виходячи не з 1 433,30 грн, а з 814,59 грн.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною четвертою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавцем послуг з централізованого опалення 
та послуг з централізованого водопостачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії.
Статтею 2 Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» органом державного регулювання у сфері комунальних послуг 
є Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, завданням якої, у тому числі, є здійснення державного регулювання діяльності суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання на суміжних ринках шляхом формування і забезпечення прогнозованості цінової і тарифної політики на ринках, які перебувають 
у стані природної монополії, та суміжних ринках у сфері теплопостачання 
і централізованого водопостачання та водовідведення, перероблення та захоронення побутових відходів, сприяння впровадженню стимулюючих методів регулювання цін.
Указом Президента України від 27 серпня 2014 року № 694/2014NT було утворено Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП).
Указом Президента України від 10 вересня 2014 року № 715/2014 затверджено Положення про НКРЕКП (далі - Положення про НКРЕКП). 
Відповідно до пункту 3 Положення про НКРЕКП основними завданнями НКРЕКП, зокрема є державне регулювання діяльності суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання, що провадять діяльність на суміжних ринках, у сферах електроенергетики, теплопостачання, централізованого водопостачання та водовідведення, на ринках природного газу, нафтового (попутного) газу, газу (метану) вугільних родовищ та газу сланцевих товщ (далі - природний газ), нафти та нафтопродуктів, а також перероблення та захоронення побутових відходів; забезпечення проведення цінової і тарифної політики у сферах електроенергетики, теплопостачання, централізованого водопостачання та водовідведення, перероблення та захоронення побутових відходів, у нафтогазовому комплексі, сприяння впровадженню стимулюючих методів регулювання цін.
Пункт 4 Положення про НКРЕКП передбачає, що НКРЕКП відповідно до покладених на неї завдань, серед іншого, установлює тарифи на комунальні послуги для суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання на суміжних ринках, ліцензування діяльності яких здійснюється НКРЕКП.
Таким чином, НКРЕКП, як національна комісія регулювання природних монополій, що утворена та функціонує відповідно до Закону України «Про природні монополії» наділена повноваженнями по встановленню тарифів 
на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання, що використовується для потреб населення.
Зазначене узгоджується з правовою позицією, що викладене у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 березня 2019 року у справі 
№ 826/16994/15, провадження № 11-681апп18, та у постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2019 року у справі № 826/15733/15.
Отже, вирішуючи спір, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку 
про те, що органом державного регулювання у сфері комунальних послуг є НКРЕКП. Натомість відповідач не має повноважень коригувати чи змінювати ці тарифи самостійно, що узгоджується з положеннями Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» та Положенням про НКРЕКП. Таких повноважень немає й суд, судовим рішенням встановлювати тариф, за яким має здійснюватися нарахування за послуги. 
Згідно з пунктом 13 Положення про НКРЕКП рішення НКРЕКП приймаються на засіданнях, які проводяться у формі відкритих або закритих слухань. 
У разі розгляду питань, що мають важливе суспільне значення, засідання проводяться у формі відкритих слухань, в яких беруть участь представники суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на суміжних ринках, об`єднань споживачів і громадськості. 
Рішення, прийняті НКРЕКП, оформлюються постановами і розпорядженнями. Рішення НКРЕКП, прийняті у межах її повноважень, обов`язкові до виконання суб`єктами природних монополій. Рішення НКРЕКП можуть бути оскаржені в установленому законодавством порядку.
Апеляційний суд, встановивши, що зміни у постанови НКРЕКП щодо визначення тарифів, які діяли у період, за який позивачі просили здійснити перерахунок (з 30 квітня 2016 року по 01 листопада 2018 року) не вносилися і зазначені постанови НКРЕКП у судовому порядку не оскаржувалися, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки саме по собі скасування постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2016 року № 315 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2015 року № 758», якою передбачалося підвищення ціни на природній газ, не свідчить про те, що 
не підлягає застосуванню постанови НКРЕКП щодо визначення тарифів за спірний період. 
Крім того, згідно з відомостей з Єдиного державного реєстру судових 
рішень (№ 90073538) рішення Окружного адміністративного суду м. Києва 
від 04 березня 2019 року та постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2019 року були скасовані постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду 
від 25 червня 2020 року, а справу № 826/9665/16 направлено на новий судовий розгляд. 
При цьому ОКП «Донецьктеплокомуненерго» не є уповноваженим органом, що встановлює та переглядає тарифи на теплову енергію. Тарифи на теплову енергію (централізоване опалення) є регульованими державою та до складової собівартості, крім інших витрат енергоносіїв: електроенергія, вода, второнні енергетичні ресурси та матеріали, входить ціна на природній газ. Встановлена постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2016 року № 315 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України 
від 01 жовтня 2015 року № 758» ціна на природній газ лише входить 
до структури тарифу на теплову енергію, яку виробляє ОКП «Донецьктеплокомуненерго», і цей тариф у судовому порядку не скасований та НКРЕКП за спірний період не переглянутий. 
Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають, а фактично стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів, розглянувши касаційну скаргу у межах доводів, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, 
а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.
Керуючись статтями 400, 402, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Постанову Донецького апеляційного суду від 01 квітня 2020 року залишити без змін. 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                    Д. Д. Луспеник
 
Судді:                                                                                               Б. І. Гулько
 
                                                                                                            Г. В. Коломієць
 
                                                                                                            Р. А. Лідовець
 
                                                                                                            Ю. В. Черняк