П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

28 липня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 420/594/20	

Категорія: 108020000
                                                                                                                                 Головуючий в 1 інстанції: Балан Я.В.
                                                                                                                                 Місце ухвалення: м. Одеса

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого  –  Лук`янчук О.В.
суддів              –  Бітова А. І.
                        –  Ступакової І. Г. 
при секретарі  –  Черкасовій Є.А. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Одеської митниці Держмитслужби на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2020 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Таврія-В" до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень та картки відмови,

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2020 року ТОВ "Таврія-В" звернулася до суду з позовом Одеської митниці ДФС, у якому просило визнати протиправним та скасувати:
- рішення про коригування митної вартості товарів №UA500070/2020/000005/2 від 10.01.2020 року;
- картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500070/2020/00013 від 10.01.2020 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що з метою митного оформлення ввезеного товару уповноважена особа позивача подала до митного органу митну декларацію, в якій визначено та заявлено декларантом митну вартість товару за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються. До декларацій додано документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару та відповідають вимогам частини другої статті 53 МК України. Проте, митницею було невизнано заявлену декларантом митну вартість товарів та прийнято рішення про коригування митної вартості товарів із застосуванням резервного методу з підстав наявність у наданих документах розбіжностей.
Позивач не погоджується з зазначеними в рішеннях доводами митного органу та стверджує, що подані ним документи містять достатньо відомостей, що визначають та підтверджують митну вартість товару. Окрім того, на думку позивача, митним органом безпідставно витребувано у товариства додаткові документи, у тому числі без обґрунтованих сумнівів у правильності визначенні митної вартості товару, всупереч підтверджених всіх складових вартості товару під час подання декларантом митних декларацій, оскільки митним органом не доведено, що документи, подані декларантом, є недостатніми чи такими, що викликають сумнів у достовірності наданої інформації чи невідповідності обраного декларантом методу визначення митної вартості товару. Зазначене, на думку позивача свідчить про протиправність прийнятих відповідачем рішень.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2020 року позов товариства задоволено.
Визнано протиправними та скасовані:
- рішення Одеської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA500070/2020/000005/2 від 10.01.2020 року визнати протиправним та скасувати;
- картка відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці Держмитслужби №UA500070/2020/00013 від 10.01.2020 року.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці Держмитслужби на користь ТОВ "Таврія-В" понесені судові витрати у розмірі 2  102,00 грн.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, митниця подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31  березня  2020  року та прийняти нове рішення, яким у задоволені позовних вимоги відмовити у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги митниця зазначила, що під час здійснення контролю вартості товарів позивача та прийняття рішення про коригування митної вартості від 10.01.2020 №UA500070/2020/000005/2 діяла у відповідності до вимог законів і нормативно-правових актів України, та не порушувала права і законні інтереси позивача. Так, під час митного контролю товарів за митною декларацією позивача програмним комплексом автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР) сформовані форми контролю, які у зв`язку з можливим заниженням митної вартості товарів, передбачали необхідність здійснення митницею перевірки правильності визначення митної вартості із зверненням уваги на митну вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів; проведення перевірки відомостей, що містяться в документах, які підтверджують митну вартість товарів; здійснення запиту додаткових документів; а у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 МК України прийняття рішення про коригування митної вартості. Апелянт наполягає, що надані позивачем документи не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, що унеможливило перевірити органом доходів і зборів числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов частини першої статі 54 МК України, та обумовлювали необхідність запитувати від декларанта встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості. Оскільки в документах, які надані позивачем до Митниці разом з митною декларацією МД № UA500070/2020/200538 містились розбіжності та були відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також декларантом не було подано документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 статті 53 МК України, у Митниці були законні підстави для прийняття рішення про коригування митної вартості товарів та відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Судом встановлено, що між ТОВ "Таврія-В" (Покупець) та фірмою IV-Expo Prague s.r.o. (Чеська Республіка) (Продавець) укладено зовнішньоекономічний контракт №204 від 12.09.2016 року (далі – Договір).
Згідно пункту 1.1. Договору продавець зобов`язується поставити та передати власність Покупця Продукцію відповідно до Специфікації(цій),узгодженої(них) до Договору, а Покупець прийняти Продукцію та оплатити її на умовах даного Договору.
Згідно пункту 2.2 Договору ціна Продукції, що постачається Покупцю, договірна і вказується для кожної позиції в Специфікації(ціях), що є невід`ємною частиною договору.
Відповідно до пункту 3.1. Договору №204, умови поставки Продукції здійснюються сторонами відповідно до Інкотермс 2010 та узгоджуються у відповідних специфікаціях.
Згідно пункту 4.1. Договору датою оплати вважається дата списання коштів з рахунка Покупця на користь продавця. Оплата продукції Покупцем здійснюється по банківських реквізитах Продавця, зазначених у Договорі, протягом 30 (тридцять) календарних днів з дати поставки, що підтверджує дата, вказана на ЦМР.
Після надходження товару до м. Одеса уповноваженою особою ТОВ "Таврія-В" для митного оформлення вантажу 10.01.2020 року було подано до митного органу митну декларацію № UA500070/2020/200538, в якій митна вартість товару визначена за першим методом - за ціною договору.
Для підтвердження вказаних у декларації відомостей, до митного органу було подано: пакувальний лист № 12019095 від 06.01.2020, рахунок-фактуру (інвойс) № 12019095 від 09.01.2020, автотранспортну накладну № 1131871 від 07.01.2020, сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 № ОР 3269113 від 07.01.2020; документ, що підтверджує вартість перевезення товару № 02 від 10.01.2020 року; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №2 від 02.11.2018 року; специфікацію № 7 від 06.01.2020 p., зовнішньоекономічний договір (контракт) № 204 від 12.09.2016 року; копію митної декларації країни відправлення № 20CZ5600002GS29798 від 07.01.2020 року.
Під час митного контролю товарів, програмним комплексом автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР) сформовані форми контролю, які у зв`язку з можливим заниженням митної вартості товарів, передбачали необхідність здійснення митницею перевірки правильності визначення митної вартості із зверненням уваги на митну вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів; проведення перевірки відомостей, що містяться в документах, які підтверджують митну вартість товарів; здійснення запиту додаткових документів; а у випадках, передбачених частиною шостою  статті 54 МК України  - прийняття рішення про коригування митної вартості.
Митницею було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, а також надані документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме:
- відповідно    до підпункту "в" пункту 1 частини десятої статті 58 МК України  при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;
- для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України  подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Згідно  наказу МФУ №599 від 24.05.2012 року, до зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. Але до митного оформлення надано лише довідку № 2 від 10.01.2020 року, в якій не зазначено на яких умовах поставки здійснювалось транспортування вантажу;
- у наданій до митного оформлення копії митної декларації країни відправлення відсутня інформація стосовно умов поставки товару;
- відповідно до пункту 3.9 контракту №204 від 12.09.2016 року, продавець повинен надіслати серед іншого сертифікат якості товару, але до митного оформлення він не був наданий.
Для підтвердження заявленої митної вартості декларанту було запропоновано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, зокрема: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення з перекладом на українську мову; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Листом вих№10/01/01 від 10.01.2020 року, ТОВ "Таврія-В" повідомило Одеську митницю ДФС про неможливість надання додаткових документів.
10.01.2020 року, Одеською митницею ДФС було прийнято оспорювані у даній справі:
- картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500070/2020/00013;
- рішення про коригування митної вартості товарів №UA500070/2020/000005/2.
Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції вважав, що обов`язок надавати митному органу під час митного оформлення товару банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару покладено на декларанта. При цьому, використані декларантом документи повинні бути об`єктивними, підтвердженими документально та піддаватися обчисленню, також підлягають включення до ціни товару і витрати на його транспортування, які не були включені до ціни товару, а у разі, якщо дані, які містяться у поданих документах, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. Митний орган же має виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Митний орган має право упевнитися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи декларації, поданої для цілей визначення митної вартості, про те на неї покладено обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити складові митної вартості та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника, оскільки висновок щодо наявності даних обставин повинен бути обґрунтованим та підтвердженим відповідними доказами.
Аналізуючи графи 33 оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів, в якій відповідно до наказу Міністерства фінансів України "Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору" № 598 від 24.05.2012 року, зареєстрованого Міністерством юстиції України 01.06.2012 року за № 883/21195, митним органом при визначенні митної вартості товарів зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) та зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом, суд дійшов висновку, що у митного органу відсутні інші доводи про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), окрім припущення про те, що у наданих декларантом до митного оформлення документах для підтвердження митної вартості містяться розбіжності, а декларант відмовився від подання додаткових документів. 
Суд вважав, що митним органом не доведено, що відповідачем, у порушення частини третьої статті 53 МК України, що подані документи для підтвердження митної вартості оцінюваних товарів містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості. Отже, відповідачем невизнання митної вартості, заявленої декларантом, та визначення митної вартості за іншим методом, відмінним від першого методом, здійснено не обґрунтовано, без посилання на вагомі причини неможливості застосування першого методу визначення митної вартості.
Крім того, суд звертає увагу, що ухвалою Одеського окружного адміністративного суду було зобов`язано Одеську митницю Держмитслужби у термін до 24 лютого 2020 року, надати до Одеського окружного адміністративного суду копію митних декларацій №UA110160/2019/15990 від 24.12.2019 року та №UA209180/2019/80776 від 02.12.2019 року, які було використано митним органом для визначення вартості товарів за резервним методом. Проте, у встановлений судом строк витребуваних копій митних декларації відповідачем до суду надано не було.
Надаючи правову оцінку законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
За приписами частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до пунктів 23, 24 частини першої статті 4 МК України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
На підставі приписів МК України орган доходів і зборів здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою, відповідно до статті 49 МК України, є їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Поняття митної вартості є базовою категорією у системі митного законодавства з питань державної митної справи, оскільки саме на основі митної вартості здійснюється розрахунок митних платежів.
Вказане узгоджується з положеннями статті 50 МК України, якою передбачено, що відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.
Відповідно до ОСОБА_1 про створення уніфікованої методології визначення митної вартості товарів 1950 року (Конвенція про оцінку товарів у митних цілях), митна вартість була визначена як номінальна ціна товару, за якою відповідний товар може бути проданий в країну призначення в момент подання митної декларації (тобто ціна, що укладається між незалежними один від одного продавцем і покупцем на умов повної ринкової конкуренції).
Відповідно до Генеральної угоди про тарифи і торгівлю (ГАТТ), підписаної 30  жовтня  1947 року, оцінка імпортованого товару для митних цілей (митна вартість) повинна ґрунтуватись на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито.
Згідно Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року митною вартістю імпортованих товарів є їх контрактна вартість, тобто ціна, що фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт до країни імпорту.
За змістом частини першої статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Частинами першої та другої статті 52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Згідно частини першої статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Тобто, заявлення митної вартості товарів здійснюється виключно декларантом без жодного втручання митних органів, за винятком проведення певних консультацій за бажанням та зверненням декларанта для отримання певної інформації, необхідної йому для визначення митної вартості товарів.
Водночас, відповідно до частини третьої статті 53 МК України (у редакції чинної на час виникнення спірних правовідносин), у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначено вказаною нормою.
Згідно частин п`ятої та шостої статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
Відповідно до статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За наслідками здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Отже, виключно у разі наявності розбіжностей у поданих декларантом до митного оформлення документах для підтвердження заявленої митної вартості товару, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані надати додатковий перелік документів.
При цьому, витребування митним органом таких документів може мати місце у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено тощо.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки саме з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
При цьому, як слідує зі змісту приписів частини третьої статті 318 МК України, митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
До того ж, відповідно до вимог частини сьомої статті 54 МК України, у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
З матеріалів справи вбачається, що сумніви митниці щодо заявленої митної вартості ґрунтуються на тому, що у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо такої складової митної вартості товару, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару.
Проте, зазначене спростовується наступним.
Так, згідно з підпунктами 1.1, 5.1, 5.3, 5.5 Договіру № 204 укладеного ТОВ "Таврія-В" (Покупець) та IV-Expo Prague.r.o. (Продавець), Продавець зобов`язується поставити, та передати у власність Покупця продукцію відповідно до Специфікації(цій), узгодженої(них) до Договору, Покупець прийняти продукцію, та оплатити її на умовах даного Договору. Якість, комплектація, упаковка і маркування продукції повинні відповідати характеристикам, зазначеним в технічних регламентах Специфікації(ях) для даного виду продукції і підтверджуються відповідним документом щодо якості. Товар повинен бути упакований таким чином, щоб виключити його загибель, втрату і/або пошкодженні при його транспортуванні (тривалому транспортуванні) і зберіганні, з урахуванням декількох перевантажень в дорозі і можливості його перевезення змішаним транспортом в упаковці, яка передбачена міжнародними стандартами для даного виду товару. Тара та упаковка за даним Договором вважається необоротною, одноразовою і поверненню не підлягає.
В матеріалах справи міститься копія Інвойсу 12019095 у якому зазначено умови поставки: 
FCA - Rychnov u Jablonce nad Nisou, Ceska republika
Packaging is part of the price of the product", що в перекладі - упаковка - це частина ціни товару.
Враховуючи наведене, а також те, що ціна товару включає в себе вартість упаковки, колегія суддів надходить до переконання, що у даному випадку не може впливати на визначення митної вартості товару.
З урахуванням умови поставки FCA Ікотермс 2010, про що також зазначено і Специфікації № 7 від 06.01.2020 (а.с.55) не заслуговують на увагу і посилання митного органу, як на підставу для коригування митної вартості товару, що ТОВ "Таврія-В" до митного оформлення надано Довідку про транспортні витрати № 02 від 10.01.20р. у якій не зазначено на яких умовах поставки здійснювалось транспортування вантажу.
За змістом умов постачання  правил Інкотермс 2010 "Free Carrier" ("Франко перевезник") означає, що продавець здійснює передачу товару перевізнику або іншій особі, номінованій покупцем, у власних приміщеннях або у іншому обумовленому пункті. Відповідно  від продавця вимагається виконання формальностей для вивезення, якщо такі застосовуються; це умови постачання, коли основну частину перевезення забезпечує покупець, при цьому, покупець самостійно обирає вид транспорту, сам організовує весь ланцюг доставки, укладає договори перевезення. Обов`язок продавця з постачання вважається виконаним, коли він постачає товар - після його митного оформлення у режимі експорту в обумовленому місті. Згідно умов  покупець зобов`язаний за свій рахунок укласти договір перевезення товару від поіменованого місця постачання.
З урахуванням обставин справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставне зауваження митного органу на пункт 3.9 Контракту, згідно якого продавець повинен надіслати серед іншого сертифікат якості товар, який не надано до митного органу, оскільки сертифікат якості не належить до "основного" переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів. Отже, для його правомірного витребування повинні мати місце обставини, за наявності яких митний орган має право зобов`язати декларанта подати додаткові документи для підтвердження митної вартості.
Отже, обставини справи свідчать, що ТОВ "Таврія-В" подано до митного оформлення документи у сукупності дають змогу ідентифікувати спірні товарні партії та містять достатні відомості про складові їх митної вартості. Водночас, митним органом не надано жодних доказів на підтвердження того, що позивач в деклараціях митної вартості зазначив не всі документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів, вніс до декларацій недостовірні або неточні відомості, або що надані митному органу документи містили розбіжності, які б унеможливлювали визначити митну вартість товару за ціною контракту. Зазначені митним органом підстави для сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості є необґрунтованими. 
Враховуючи, що митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів, разом з тим судом таких обставин встановлено не було, колегія суддів вважає безпідставними доводи митниці про ненадання товариством додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів, вказаних у митній декларації. При цьому, ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації. 
Колегія суддів критично ставиться до посилання апеляційної скарги митниці на проведений аналіз баз даних АСМО "Інспектор" та ЄАІС Держмитслужби України яким встановлено більший рівень митної вартості по товару №1 є більшим - МД від 24.12.2019 № и A110160/2019/15990 та 02.12.2019 UA209180/2019/80776, незважаючи на витребування судом першої інстанції копій зазначених документів, митницею надано не було. Крім того, сам по собі факт відмінності ціни на товар що імпортується від звичайної, не може беззастережно свідчити про її невірне визначення декларантом, так як ціна товару є результатом домовленості продавця і покупця та залежить від багатьох факторів, а тому у господарських правовідносинах звичайною практикою є встановлення різної ціни на один і той самий товар.
Висновки аналогічного змісту були наведені у постанові Верховного Суду від 27  листопада 2018 року по справі № 826/12037/17 і суд не вбачає підстав відступати від них.
Враховуючи, що підстави, які викликали сумнів митного органу про достовірність наданих декларантом до митного оформлення документів, спростовуються матеріалами справи, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Викладені в апеляційній скарзі митниці доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Одеської митниці Держмитслужби залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2020 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення. 
          Повний текст постанови складено та підписано 31 липня 2020 року. 

Головуючий суддя:                                                                                  О.В. Лук`янчук 

Суддя:                                                                                                    А. І. Бітов

Суддя:                                                                                                    І. Г. Ступакова