Справа № 991/5162/20
Провадження № 11-сс/991/605/20
Слідчий суддя: ОСОБА_1 

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2020 року м. Київ
Апеляційна палата Вищого антикорупційного суду у складі колегії суддів:
головуючого судді – ОСОБА_2 ,
суддів – ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар судового засідання – ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 24 червня 2020 року про відмову у задоволені скарги на бездіяльність детектива Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальні правопорушення, 
за участю:
особи, яка подала апеляційну скаргу, - ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Зміст оскаржуваного рішення слідчого судді та встановлені обставини судом першої інстанції
09 червня 2020 року за вхід. № К-9520 до Національного антикорупційного бюро України (далі – НАБУ) надійшла заява ОСОБА_6 від 04 червня 2020 року з приводу можливих протиправних дій ОСОБА_7 та посадових осіб Вишгородської міської ради Київської області, а також пов`язаної з цим протиправної бездіяльності посадових осіб окремих правоохоронних органів Київської області, та з інших питань. 
Листом № 111-225/20510 від 10 червня 2020 року заяву ОСОБА_6 було переадресовано для розгляду по суті до компетентного органу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, у зв`язку з відсутністю компетенції НАБУ щодо здійснення досудового розслідування зазначених у заяві фактів.
Не погоджуючись з вищевказаними діями, ОСОБА_6 звернулась зі скаргою до слідчого судді Вищого антикорупційного суду.
24 червня 2020 року ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду постановлено відмовити в задоволені скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи НАБУ, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі – ЄРДР).
Відмовляючи у задоволенні скарги, слідчий суддя дійшов висновку, що ОСОБА_6 у заяві від 04 червня 2020 року не вказала конкретні факти, які б могли свідчити про вчинення кримінального правопорушення. 
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням ОСОБА_6 14 липня 2020 року подала апеляційну скаргу до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
В апеляційній скарзі ОСОБА_6 ставить вимогу про скасування ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 24 червня 2020 року та постановлення нової ухвали, якою скаргу задовольнити, зобов`язати уповноважену особу НАБУ внести відомості до ЄРДР про кримінальні корупційні правопорушення, вчинені ОСОБА_8 за співучастю у цих злочинах мера м. Вишгорода ОСОБА_9 за ознаками злочинів, передбачених ст. 364, ст. 364-1, ч. 5 ст. 191 Кримінального кодексу України (далі – КК України).
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги ОСОБА_6 посилається на те, що слідчий суддя під час розгляду скарги дійшла суперечливого висновку щодо відсутності відомостей, які б свідчили або могли свідчити про вчинені кримінальні правопорушення, оскільки нею у заяві були зазначені всі ознаки скоєння злочинів ОСОБА_8 за співучастю у цих злочинах мера м. Вишгорода ОСОБА_9 . 
Крім того, в прохальній частині апеляційної скарги заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 24 червня 2020 року, в обґрунтування якого заявник зазначає, що вказаний строк був пропущений з поважних причин.

Позиції учасників судового провадження
У судовому засіданні ОСОБА_6 у повному обсязі підтримала апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, просила її задовольнити. Крім того, зазначила, що з позовами до суду про визнання протиправними дій осіб, у відношенні яких просить внести відомості про вчинені кримінальні правопорушення, вона не зверталась. 
Інші учасники судового провадження у судове засідання не прибули, будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги належним чином, однак відповідно до приписів ч. 4 ст. 405 КПК України їх неприбуття не перешкоджає проведенню розгляду. При цьому, учасники судового провадження, які не прибули, не надали суду свої позиції щодо вимог та доводів апеляційної скарги.

Мотиви суду
Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, дослідивши матеріали, які надійшли від слідчого судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з такого.
Згідно ч. 3 ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення, якщо інше не передбачене цим Кодексом.
З матеріалів судового провадження вбачається, що 24 червня 2020 року розгляд скарги ОСОБА_6 відбувся без її участі та ухвала слідчого судді була направлена на її адресу 25 червня 2020 року. Проте, у матеріалах судового провадження відсутні докази вручення повного тексту оскаржуваної ухвали.
Пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду (ч. 1 ст. 117 КПК України).
При цьому, Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 27 травня 2019 року (справа № 461/1434/18, провадження № 51-6470кмо18) зазначила, що у випадку необізнаності у заінтересованих осіб з мотивами прийнятого слідчим суддею рішення, вказане за їх клопотанням може бути визнано поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та підставою для його поновлення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 117 КПК.
Отже, враховуючи те, що у матеріалах провадження відсутні докази вручення повного тексту оскаржуваної ухвали та з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, права на апеляційне оскарження, колегія суддів вважає за необхідне клопотання скаржника задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Положеннями ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
В офіційному тлумаченні ч. 2 ст. 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України, від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.
Положеннями ч. 1 ст. 24 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК України) передбачено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.
Так, порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування визначено главою 26 КПК України (параграф 1, ст.ст. 303-308 цього Кодексу).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
В оскаржуваній ухвалі слідчий суддя дійшов висновку, що у заяві ОСОБА_6 від 04 червня 2020 року не були вказані відомості, які б містили ознаки кримінального правопорушення. Так, заявниця повідомила про питання щодо виділення їй земельних ділянок, які вирішувались Вишгородської міською радою, однак не вказала у чому саме полягають злочинні, на її думку, дії Вишгородського міського голови ОСОБА_9 . ОСОБА_6 повідомила орган досудового розслідування про можливі факти перешкоджання в приватизації будинку нею та її дітьми, однак не вказала яким чином з цим фактом пов`язаний ОСОБА_9 , та в чому вбачає ознаки кримінальних правопорушень передбачених ст. 364, ст. 364-1, ч. 5 ст. 191 КК України. Отже, інформація, наведена ОСОБА_6 у заяві від 04 червня 2020 року, не дає можливість встановити ознаки кримінального правопорушення як такого, а тому підстави для внесення відомостей до ЄРДР в уповноваженої особи НАБУ були відсутні.
Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, виходячи із наступного.
Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, невідкладно, але не пізніше 24 години після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування. До ЄРДР, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; вказана попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) КК України (ч.5 ст.214 КПК України). Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР, порядок формування та ведення якого затверджується Генеральною Прокуратурою України.
Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань (затверджене наказом Генеральної прокуратури України від 06 квітня 2016 року № 139). Згідно з п. 1 глави 2 розділу I цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п.п. 4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого Кримінальним кодексом України.
У своїй постанові від 16 травня 2019 року Верховний Суд у складі колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) вказав: "...положеннями ст. 3 КПК визначено, що кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується, серед іншого, закриттям кримінального провадження. Якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.....".
Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення.
У цілому такий висновок відповідає Рішенню Конституційного Суду України у справі за конституційною скаргою ОСОБА_10 від 17 червня 2020 року, згідно п. 5 мотивувальної частини якого зазначено, що «встановлений законодавцем обсяг судового захисту стосовно оцінки бездіяльності уповноважених державних органів має забезпечити ефективність судового контролю, який має бути забезпечено під час розгляду відповідних питань хоча б у двох судових інстанціях: законодавець має запровадити такий обсяг судового контролю за бездіяльністю слідчого чи прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Реєстру після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, що дозволяв би здійснити ефективний судовий контроль щодо відповідних питань та за наявності підстав надати особі можливість ініціювати початок кримінального провадження, а отже, надати їй реальний доступ до судового захисту».
Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що у заяві від 04 червня 2020 року ОСОБА_6 повідомила про питання щодо виділення їй земельних ділянок, які вирішувались Вишгородської міською радою та можливі факти перешкоджання в приватизації будинку нею та її дітьми, однак не вказала в чому саме полягають злочинні, на її думку, дії Вишгородського міського голови ОСОБА_9 та ОСОБА_8 та в чому вбачає ознаки кримінальних правопорушень передбачених ст. 364, ст. 364-1, ч. 5 ст. 191 КК України. Отже, заява ОСОБА_6 не містить обставин, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення. При цьому, колегія суддів, вважає за необхідне зазначити, що відносини, які виникли за викладених ОСОБА_6 у заяві від 04 червня 2020 року обставинах, мають адміністративно-правову природу, оскарження яких має встановлену процедуру, та якою на теперішній час ОСОБА_6 не скористалась.
Згідно з ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
За змістом ст. 412 КПК істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. 
При цьому, істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.
Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга ОСОБА_6 , з урахуванням усіх викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 117, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Поновити ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 24 червня 2020 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 24 червня 2020 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя:         ОСОБА_2 

Судді:         ОСОБА_3 

ОСОБА_4