Номер провадження: 22-ц/813/6478/20 
Номер справи місцевого суду: 520/12418/16-ц
Головуючий у першій інстанції Калініченко Л. В.
Доповідач Погорєлова С. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.06.2020 року                                                                 м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: Погорєлової С.О. 
суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкіна А.П.
                        за участю секретаря: Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Альфа Банк» у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Приватне підприємство «Прогрес-Риелт», приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Поведьонкова Ірина Іванівна) про визнання іпотечного договору частково недійсним, зняття заборони відчуження квартири та виключення з державного реєстру іпотек записи про обтяження її іпотекою, на ухвалу Київського районного суду м. Одеси по справі за заявою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 13 квітня 2017 року, постановлену під головуванням судді Калініченко Л.В. 19 вересня 2017 року у м. Одеса, -
встановила:

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовом до ПАТ «Укрсоцбанк» (треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: ПП «Прогрес-Риелт», приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Поведьонкова І.І.) про визнання іпотечного договору частково недійсним, зняття заборони відчуження квартири та виключення з державного реєстру іпотек записи про обтяження її іпотекою (а.с. 1-3).
Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 13 квітня 2017 року позов ОСОБА_1 було задоволено. Визнано недійсним п. 1.1 Іпотечного договору від 02 лютого 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Поведьонковою І.І., зареєстрований в реєстрі за №185, укладений між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» (у зв`язку зі зміною організаційно-правової форми - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк») та ОСОБА_1 в частині передачі в іпотеку майнових прав на незакінчену будівництвом квартиру будівельний номер АДРЕСА_1 . Знято заборони відчуження та виключено з Державного реєстру іпотек записи про обтяження іпотекою - в частині передачі в іпотеку майнових прав на незакінчену будівництвом квартиру будівельний номер АДРЕСА_1 . Стягнуто з ПАТ «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 1 653,60 грн. (а.с. 67-70).
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 24 травня 2017 року заяву ПАТ «Укрсоцбанк» про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 13 квітня 2017 року було залишено без руху (а.с. 80).
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 07 червня 2017 року заяву ПАТ «Укрсоцбанк» про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 13 квітня 2017 року повернуто заявникові, роз`яснено ПАТ «Укрсоцбанк», що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення (а.с. 88).
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 19 вересня 2017 року відмовлено ПАТ «Укрсоцбанк» в поновленні процесуального строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення. Заяву ПАТ «Укрсоцбанк» про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 13 квітня 2017 року залишено без розгляду (а.с 112-115).
Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 02 січня 2018 року відмовлено у прийнятті апеляційної скарги ПАТ «Укрсоцбанк» на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 13 квітня 2017 року (а.с. 127).
В апеляційній скарзі представник АТ «Альфа Банк» просить ухвалу суду скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. Апелянтом зазначено, що 10 вересня 2019 року Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та єдиним акціонером АТ «Укрсоцбанк» затверджено рішення про реорганізацію АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк».
Згідно Рішення №5/2019 єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року було затверджено Передавальний акт та визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» які зазначені у передавальному акті, виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати, визначеної у Передавальному акті, а саме - з 15 жовтня 2019 року.
Згідно п. 1 Передавального акта від 15 жовтня 2019 року, внаслідок реорганізації шляхом приєднання АТ «Укрсоцбанк», правонаступником усього його майна, майнових прав та обов`язків за цим актом є АТ «Альфа-Банк». 
Таким чином, АТ «Альфа-Банк», вважаючи себе правонаступником відповідача у справі АТ «Укрсоцбанк», звернувся до суду з апеляційною скаргою на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 19 вересня 2017 року, У скарзі зазначено, що, відмовляючи АТ «Укрсоцбанк» у задоволенні клопотання про поновлення строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 13 квітня 2017 року, судом помилково зазначено, що заявником, в порушення вимог ст. 60 ЦПК України (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) доказів, які підтверджують, що про існування зазначеного рішення суду заявнику стало відомо 04 травня 2017 року, як і доказів поважності причин пропуску строку для подачі заяви про перегляд заочного рішення, суду надано не було (а. с. 138-144).
Згідно з Указом Президента України від 13 березня 2020 року № 87/2020 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19: 1, на всій території України установлено карантин.
Рада суддів України рекомендувала у період карантину встановити особливий режим роботи судів України, а саме: роз`яснити громадянам можливість відкладення розгляду справ у зв`язку із карантинними заходами (Лист Ради суддів України від 16 березня 2020 року, адресований Верховному Суду, Вищому антикорупційному суду, місцевим та апеляційним судам).
Пунктами 1, 5 розпорядження Голови Одеського апеляційного суду від 16 березня 2020 року зі змінами «Про тимчасові заходи з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену короновірусом COVID-19» передбачено, що тимчасово, на час установлення на території України карантину, зупиняється розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу та припинено їх пропуск до залів судових засідань на час вжитих заходів. Вказане розпорядження видано з метою забезпечення здійснення правосуддя Одеським апеляційним судом, забезпечення доступу громадян до правосуддя під час дії установленого державою карантину.
Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у якнайскорішому розгляді справи, освідомленість її учасників про розгляд справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника АТ «Альфа Банк» підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Згідно п.п. 1, 3 ч.1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи.
Ухвалюючи судове рішення про залишення без розгляду заяву ПАТ «Укрсоцбанк» про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 13 квітня 2017 року, суд першої інстанції виходив з того, що постановлена ухвала про повернення заяви про перегляд заочного рішення суду не є поважною причиною пропуску строку для подачі заяви про перегляд заочного рішення, з урахуванням того, що повернення заяви відбулось саме у зв`язку із неналежним виконанням ПАТ «Укрсоцбанк» ухвали судді про залишення заяви без руху, копію якої заявник отримав, був з нею ознайомлений та частково виконав, що свідчить лише про неналежне виконання ПАТ «Укрсоцбанк» вимог ухвали судді та своїх обов`язків.
Однак, колегія суддів не може погодитись зі вказаним висновком суду, з наступних підстав.
Як вбачається із матеріалів справи, заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 13 квітня 2017 року позов ОСОБА_1 було задоволено. Визнано недійсним п. 1.1 Іпотечного договору від 02 лютого 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Поведьонковою І.І., зареєстрований в реєстрі за №185, укладений між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» (у зв`язку зі зміною організаційно-правової форми - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк») та ОСОБА_1 в частині передачі в іпотеку майнових прав на незакінчену будівництвом квартиру будівельний номер АДРЕСА_1 . Знято заборони відчуження та виключено з Державного реєстру іпотек записи про обтяження іпотекою - в частині передачі в іпотеку майнових прав на незакінчену будівництвом квартиру будівельний номер АДРЕСА_1 . Стягнуто з ПАТ «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 1 653,60 грн.
Вказане заочне рішення суду було направлено на адресу відповідача ПАТ «Укрсоцбанк» 14 квітня 2017 року, що підтверджується супровідним листом суду (а.с. 71).
Однак, матеріали справи не містять жодного належного доказу про отримання копії вказаного рішення відповідачем.
23 травня 2017 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла заява Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про перегляд заочного рішення Київського районного суду міста Одеси від 13 квітня 2017 року.
Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 24 травня 2017 року заяву Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про перегляд заочного рішення Київського районного суду міста Одеси від 13 квітня 2017 року було залишено без руху, надано строк для усунення недоліків поданої заяви - пять днів з дня отримання копії ухвали, а саме для: надання документу на підтвердження сплати судового збору за подання заяви про перегляд заочного рішення; зазначення у заяві усіх сторін (імя, прізвище, по батькові, найменування, адреса місця проживання/ місця перебування), які приймали участь під час розгляду справи; надання до суду копії заяв з копіями усіх додатків, наданих до неї, відповідно до кількості сторін по справі. Заявнику роз`яснено, що у випадку не усунення вказаних недоліків, заява буде вважатися неподаною.
Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 07 червня 2017 року заяву Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про перегляд заочного рішення Київського районного суду міста Одеси від 13 квітня 2017 року було повернуто заявникові, оскільки заявником належним чином недоліки поданої заяви не були усунуті. Крім того, судом було роз`яснено Публічному акціонерному товариству «Укрсоцбанк», що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.
Вказана ухвала судді Київського районного суду міста Одеси від 07 червня 2017 року була направлена у той же день на адресу заявника ПАТ «Укрсоцбанк» (а.с. 89), та отримана заявником, що підтверджується підписом представника на повідомленні про вручення поштового відправлення (а. с. 90). Однак, на вказаному повідомленні відсутня дата отримання ухвали про повернення, у зв`язку з чим, 23 червня 2017 року судом було повторно направлено копію ухвали на адресу ПАТ «Укрсоцбанк» (а.с. 18).
Вдруге ухвала про повернення заяви про перегляд заочного рішення суду була отримана заявником 08 серпня 2017 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 92).
16 серпня 2017 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» знову звернулося до Київського районного суду міста Одеси з заявою про перегляд заочного рішення Київського районного суду міста Одеси від 13 квітня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання іпотечного договору частково недійсним, зняття заборони відчуження квартири та виключення з державного реєстру іпотек записи про обтяження її іпотекою.
Вказана заява була надіслана на адресу суду поштою 11 серпня 2017 року, що підтверджується відтиском поштового штемпеля на конверті (а.с. 106 на звороті), тобто, з дотриманням строку відповідно до приписів ст. 228 ЦПК України (в редакції, що діяла на момент звернення до суду).
У даній заяві Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» було заявлено вимогу про поновлення пропущеного строку звернення до суду із посиланням на той факт, що про існування заочного рішення суду заявнику стало відомо лише 04 травня 2017 року.
Відмовляючи у задоволенні клопотання про поновлення строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення, суд першої інстанції вважав, що заявником не надано жодного доказу, який би підтвердив те, що про існування зазначеного рішення суду ПАТ «Укрсоцбанк» стало відомо 04 травня 2017 року. Крім того, суд зауважив, що заявник у заяві про перегляд заочного рішення суду одночасно зазначив, що йому стало відомо про заочне рішення суду 04 травня 2017 року, а надалі стверджував, що йому стало відомо про оскаржуване рішення суду 10 травня 2017 року та 13 квітня 2017 року, що між собою є суперечливим.
Колегія суддів вважає, що вказаним суперечностям мала бути надана правова оцінка саме судом першої інстанції при належному розгляді заяви ПАТ «Укрсоцбанк» про перегляд заочного рішення Київського районного суду міста Одеси від 13 квітня 2017 року.
Крім того, судом не враховано, у матеріалах справи відсутні докази того, що вищевказане заочне рішення було направлено відповідачу у справі ПАТ «Укрсоцбанк» та отримання останнім, що свідчить про порушення прав та законних інтересів заявника судом першої інстанції.
Колегія суддів вважає, що суд, відмовляючи у задоволенні клопотання про поновлення строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення, належним чином не врахував, що відповідач ПАТ «Укрсоцбанк» не був присутній при проголошенні заочного рішення суду, копія вказаного судового рішення не була направлена відповідачу у встановленому законом порядку, і усе вказане позбавило відповідача законного права надати свої заперечення проти заявлених позовних вимог. Крім того, формальний підхід суду до розгляду заяви Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про перегляд заочного рішення Київського районного суду міста Одеси від 13 квітня 2017 року позбавив відповідача законного права на оскарження вказаного судового рішення, що є неприпустим.
Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.  
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 2 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.
У статті 6?Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Крім того, у пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява N 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.  
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, необхідно уникати надто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішенні питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.
Зокрема, у рішенні від 04 грудня 1995 р. у справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що ст.6 конвенції визначає гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданого національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в її права.
У рішенні від 13 січня 2000 р. у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та в рішенні від 28 жовтня 98 у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» ЄСПЛ указав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням §1 ст.6 конвенції.
Отже, виходячи з норм Конституції, а також з норм міжнародного права, повертаючи без розгляду заяву ПАТ «Укрсоцбанк» про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 13 квітня 2017 року з підстав того, що постановлена ухвала про повернення заяви про перегляд заочного рішення суду не є поважною причиною пропуску строку для подачі заяви про перегляд заочного рішення, суд першої інстанції припустився надмірного формалізму, і вказані дії суду унеможливили доступ відповідача до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду заяви, що позбавило учасника справи надати суду докази та навести доводи, чим порушено вимоги статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права особи на справедливий судовий розгляд.
При вказаних обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі визначився із характером спірних правовідносин, нормами права, які підлягають застосуванню, у зв`язку із чим ухвала Київського районного суду м. Одеси від 19 вересня 2017 року підлягає скасуванню, а питання щодо розгляду заяви ПАТ «Укрсоцбанк» про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 13 квітня 2017 року - передачі до суду першої інстанції для продовження розгляду.  
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Альфа Банк» - задовольнити частково.
Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 19 вересня 2017 року - скасувати.
Питання про розгляд заяви ПАТ «Укрсоцбанк» про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 13 квітня 2017 року - передати до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 03 липня 2020 року.
       
Головуючий                                                        С.О. Погорєлова

Судді                                                        А.П. Заїкін

                                                       О.М. Таварткіладзе