ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2020 року                                                                                 Справа №  904/6130/19

м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 65, зал засідань 511 

Центральний  апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого  судді: Широбокової Л.П. - доповідач, 
суддів: Чус О.В., Орєшкіна Е.В.

секретар судового засідання Грачов А.С.

за участю представників сторін
від позивача: Крят Л.Б., довіреність №14-421юр.  від 15.11.2019,  адвокат;
від відповідача: Серьогіна С.В., довіреність №637  від 04.08.2020,  адвокат;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу    Акціонерного товариства "Українська залізниця" м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 03.03.2020 у справі №904/6130/19 (суддя             Манько Г.В., повне рішення складено 10.03.2020)
за позовом   Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг",              м. Кривий Ріг Дніпропетровської області
до   Акціонерного товариства "Українська залізниця" м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" м. Дніпро
про   стягнення 294853,49 грн
ВСТАНОВИВ:
Короткий виклад позовних вимог та рішення суду.
У грудні 2019 року Публічне акціонерне товариство "АрселорМіттал Кривий Ріг" (надалі позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" (надалі відповідач) та просило стягнути штраф за прострочення доставки вантажів - 294853,49 грн, посилаючись на ст. 313 ГК України, п. 116, 134, 136 Статуту залізниць України.
Відповідач позов заперечував, посилаючись на невірність розрахунків штрафу, здійснених позивачем, а саме нарахування суми ПДВ на штраф та обрахування штрафу зі всієї суми платежів за перевезення, а не з провізної плати. Надав свої розрахунки, заявив про застосування позовної давності та просив у разі задоволення позовних вимог зменшити штраф до 50%.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 03.03.2020 у справі №904/6130/19 (суддя Манько Г.В.) позов задоволено частково.
Стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" штраф -      136   149,04 грн та витрати зі сплати судового збору - 2042,23 грн.
В решті позову відмовлено.
Рішення суду мотивовано правомірністю вимог щодо стягнення штрафу, оскільки доведено прострочення доставки вантажу. Втім, позивач не вірно визначив суми штрафу, врахувавши при розрахунку інші платежі, крім провізної плати. Суд погодився з контррозрахунком  відповідача та зазначив, що не вбачає підстав для задоволення клопотання про зменшення штрафу. 
Не погодившись із зазначеним рішенням суду в частині задоволених позовних вимог, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся Відповідач, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, просив його скасувати та відмовити у стягненні штрафу в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що:

- спеціальними нормами, що регулюють питання перебігу позовної давності при  перевезенні вантажів залізничним транспортом, є Статут залізниць України, положеннями якого встановлено, що позови до залізниць можуть бути пред`явлені у шестимісячний термін;
- суд не врахував, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду з врахуванням 45-денного строку, передбаченого для пред`явлення претензії, та  45-денного строку, передбаченого для відповіді на претензію;
- суд невірно обрахував початок строку, тобто день одержання відповіді на претензію, вказавши, що шестимісячний строк позовної давності починається  з дня одержання відповіді на претензію, не врахувавши при цьому, що відповідь була надана 05.06.2019, а позов заявлено 19.12.2019;
- суд безпідставно не задовольнив клопотання відповідача про зменшення суми штрафу, не врахував доводи відповідача в цій частині та не надав їм належної оцінки. 

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 06.04.2020 для розгляду апеляційної скарги визначено колегію суддів у складі головуючого судді Широбокової Л.П., суддів Орєшкіної Е.В., Подобєда І.М.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 13.04.2020 (колегія суддів у складі головуючого судді Широбокової Л.П., суддів          Орєшкіної Е.В., Подобєда І.М.) відкрито апеляційне провадження.

У зв`язку з відпусткою судді Подобєда І.М. у справі було здійснено повторний автоматизований розподіл, за наслідками якого для розгляду справи визначено колегію суддів у складі головуючого судді Широбокової Л.П., суддів   Орєшкіної Е.В., Чус О.В., яка ухвалою від 12.08.2020 прийняла справу до свого провадження.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу та проти доводів апелянта заперечив. Просив рішення суду залишити без змін. Посилався на те, що ним не пропущено позовну давність для звернення до суду, оскільки відповідь на претензію отримана Позивачем 19.06.2019. Також заперечував проти задоволення клопотання відповідача про зменшення штрафу. 

На пропозицію суду сторонами надано додаткові письмові пояснення щодо стягненої судом суми штрафу. 

Зокрема, позивач з врахуванням позиції Верховного Суду, що викладена у Постанові від 21.02.2020 у справі №910/1524/19, надав новий розрахунок суми позову, згідно якого сума штрафу склала 163   919,90 грн. Також надав контрольний розрахунок з врахуванням позиції відповідача, згідно якого сума штрафу склала 118   368,90 грн.

Відповідач, в свою чергу, пояснив, що при стягненні суми штрафу судом було допущено арифметичну помилку та не враховано його контррозрахунок згідно таблиці №2 додатку до відзиву (нарахування ПДВ на суму штрафу) та не зменшено суму штрафів на 17652,15 грн.

Обставини справи, встановлені апеляційним судом.

Згідно зі ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд встановив наступне.

Матеріалами справи підтверджується, що в період з 02.03.2029 по 26.03.2029 на адресу ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг"    прибув вантаж за 91 залізничною накладною (від різних вантажовідправників), перелік яких наведено позивачем в розрахунку позовних вимог. 

Вказані вантажі були доставлені залізницею з порушенням строків доставки та позивач направив відповідачу претензію №23/327 від 23.04.2019 року щодо сплати штрафу за прострочення доставки вантажів в сумі 194   900,53 грн.   

Листом №МКРП №12/19-240 від 05.06.2019 РФ "Придніпровська залізниця" АТ "Укрзалізниця" надала відповідь та у задоволенні вимог, викладених в претензії, безпідставно відмовила.

Відповідач не надав доказів, коли саме була направлена відповідь позивачу. Останній отримав цю відповідь 19.06.2019. 

Стягнення штрафу за прострочення доставки вантажу за спірними залізничними накладними і  є предметом цього позову.

Застосоване законодавство та висновки апеляційного суду.

Відповідно ст. 307 Господарського кодексу України, положення якої кореспондуються із положеннями ст. 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно ч. 2 ст. 908 Цивільного кодексу України загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами) (ч. 3 ст. 909 Цивільного кодексу України).

Статут залізниць України визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст. 2 Статуту). На підставі цього Статуту затверджені Міністерством транспорту України Правила перевезень вантажів, які є обов`язковими для всіх юридичних осіб на території України (ст. 5 Статуту).

Згідно п. 6 Статуту залізниць України, накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони-одержувача. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Статтею 41 Статуту залізниць України встановлено, що залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно ст. 130 Статуту залізниць України пред`явленню залізниці позову, який випливає із цього Статуту, може передувати пред`явлення до неї претензії. Право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів мають, зокрема, у разі прострочення доставки вантажу - одержувач за умови пред`явлення накладної.

Згідно з п. 1.2 Правил обчислення термінів доставки вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644 (далі -  Правила), термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Відповідно до ст. 116 Статуту залізниць, за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:
- 10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;
- 20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;
- 30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Сторонами не оспорюється факт прострочення доставки вантажів за спірними накладними та визначення позивачем часу прострочення ( кількості діб прострочення).

Відповідач оспорює порядок розрахунку штрафу та посилається на сплив позовної давності щодо його стягнення. 
      
За розрахунком позивача, який доданий до позовної заяви, штраф      за прострочення доставки вантажу   складає 294 853,49 грн.
Суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок, що штраф за несвоєчасну доставку вантажів відповідно до статті 116 Статуту, нараховується виключно від розміру провізної плати відповідно до Збірника тарифів без врахування договірних плат за використання вагона перевізника і компенсації витрат перевізника за перевезення вагона у порожньому стані, тощо, що узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у Постанові від 21.02.2020 у справі №910/1524/19.
Також, на суму штрафу не підлягає нарахуванню податок на додану вартість, оскільки вказане не являється господарською операцією з продажу товару, послуг, тощо. 
З вказаним висновком суду погодився позивач та рішення суду не оскаржував. 
Втім, як стверджується обома сторонами, суд дійшовши правомірних висновків щодо порядку нарахування штрафу, помилково не зменшив його на суму нарахованого ПДВ - 17652,15 грн, про що заявляв відповідач у відзиві на позов та надавав розрахунок вказаної суми.
З врахуванням наведеного, сума штрафу, що підлягає до стягнення буде становити 118   368,90 грн, що також підтверджується розрахунком позивача, наданим в апеляційній інстанції.
Згідно зі    ст. 315 Господарського кодексу України    до пред`явлення перевізникові позову, що випливає з договору перевезення вантажу, можливим є пред`явлення йому претензії. Претензії щодо стягнення штрафів можуть пред`являтися протягом сорока п`яти днів. Претензії щодо сплати штрафу розглядаються пред`являтися протягом сорока п`яти днів.
Якщо претензію відхилено або відповідь на неї не одержано в строк, зазначений у частині третій цієї статті, заявник має право звернутися до суду протягом шести місяців з дня одержання відповіді або закінчення строку, встановленого для відповіді.
Судом встановлено, що позивач звертався до суду з претензією №23/327 від 23.04.2019  про сплату штрафу, яка містить посилання на всі спірні накладні. Відповідь на претензію була надана йому листом №МКРП №12/19-240 від 05.06.2019, який він отримав 19.06.2019. 
Доказів щодо іншої дати отримання позивачем відповіді на претензію відповідачем не надано, як і не надано доказів, коли саме вказана відповідь була надіслана. 
Відтак, з врахуванням поштового пробігу, позивач в межах позовної давності звернувся до суду з цим позовом - 19.12.2019 року, та суд першої інстанції правомірно відхилив заяву відповідача про застосування позовної давності.
Апеляційний суд також погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для зменшення штрафу, оскільки сума штрафу є незначною. Наведені ним обставини щодо свого фінансового стану не є тими виключними обставинами та підставою для зменшення штрафу, всі господарюючі суб`єкти знаходяться в рівних умовах під час фінансової кризи та встановлення карантинних заходів.
Відповідно до ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині стягненої суми штрафу та розподілу судових витрат, а апеляційна скарга -задоволенню частково.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати за розгляд апеляційної та касаційної скарги відносяться на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 277, 282, 287, 288 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -  
  
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 03.03.2020 у справі №904/6130/19  задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 03.03.2020 у справі №904/6130/19  змінити в частині стягненої суми штрафу та розподілу судових витрат, виклавши другий абзац резолютивної частини рішення в наступній редакції:

«Стягнути з   Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська,5, ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" (49602, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 108, ідентифікаційний код 40081237)   на користь   Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" (50095, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Криворіжсталі, 1, ідентифікаційний код 24432974) штраф - 118   368,90 грн (сто вісімнадцять тисяч триста шістдесят вісім грн 90 коп), витрати по сплаті судового збору - 1775,54 грн (одна тисяча сімсот сімдесят п`ять грн 54 коп), про що видати наказ».

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" (50095, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Криворіжсталі, 1, ідентифікаційний код 24432974) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська,5, ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" (49602, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 108, ідентифікаційний код 40081237)   витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги - 400,04 грн (чотириста грн 04 коп), про що видати наказ.

Видачу наказів на виконання цієї постанови доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 05 жовтня 2020 року.

Головуючий суддя                                                                 Л.П. Широбокова

Суддя                                                                                          О.В. Чус

Суддя                                                                                          Е.В. Орєшкіна